Справа № 645/6373/25
Провадження № 2-з/645/37/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Лисенко О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Ігор Вячеславович, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Ігор Вячеславович, до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,

в с т а н о в и в :

17.09.2025 позивач ОСОБА_1 ,в інтересах якого діє представник адвокат Головко Ігор Вячеславович,звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію речового права, у якій позивач просить суд:

1. Прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити загальне позовне провадження.

2. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на 41/100 часток у праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка була вчинена 24.07.2023р. державним реєстратором Солоницівської селищной ради Харківського району Харківської області Тесленком І.А., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 120, номер запису про право власності: 51216824.

3. Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на спадщину від 14.03.2024р. видане приватним нотаріусом ХМНОХО Шкіря Юлією Валеріївною в спадковій справі №21/2023, зареєстрованого в реєстрі за №395 після смерті ОСОБА_4 на 41/100 часток в праві власності на житловий будинок Літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №72069447 від 14.03.2024 15:42:54, прийняте приватним нотаріусом ХМНОХО Шкіря Юлією Валеріївною про реєстрацію за ОСОБА_2 41/100 часток у праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 120, номер відомостей про речове право: 54124513.

5. Визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 41/100 часток у праві власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , яка була вчинена 14.03.2024р. приватним нотаріусом ХМНОХО Шкіря Юлією Валеріївною, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 120, номер відомостей про речове право: 54124513.

6. Стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі

3875,84 грн.

7. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, докази та розмір якої (у разі задоволення позову) будуть надані суду у відповідності до положень ЦПК України на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення.

18.09.2025 до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно шляхом встановлення заборони відчуження та вчинення інших реєстраційних дій 41/100 часток у праві власності житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 120, номер відомостей про речове право: 54124513, власник: ОСОБА_2 .

Заявник обґрунтовує заяву тим, сторона позивача вважає, що забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом встановлення заборони відчуження та проведення інших реєстраційних дій 41/100 часток у праві власності житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 є необхідною мірою, оскільки невжиття такого заходу може призвести до зміни титульного володільця частки під час судового розгляду справи, що в подальшому може призвести до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду по даній справі. Ризик вчинення відповідачем вищевказаних дій є вкрай великий, оскільки відповідач діє недобросовісно у правовідносинах щодо спільного нерухомого майна.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7, 11 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За таких обставин, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі №381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження та вчинення інших реєстраційних дій 41/100 часток у праві власності житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , позивач повинен, по - перше, обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге- стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Звертаючись зі заявою про забезпечення позову, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду. Доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на відчуження нерухомого майна за вказаною вище адресою, суду не надано, а тому лише припущення позивача про потенційну можливість ухилення відповідачем від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, заявником не доведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову, про які ним заявлено, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення ,тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України суд,

ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Ігор Вячеславович, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Ігор Вячеславович, до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про скасування рішення про державну реєстрацію речового права відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 22.09.2025.

Суддя О.О. Лисенко