ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Анапріюк С.П.,

з участю секретаря Куценко К.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025, вказану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П.

Звертаючись до суду з цим позовом в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 20 червня 2019 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставою для розірвання шлюбу вказує ту обставину, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на сімейне життя, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного.

Позивач зазначає, що протягом останніх місяців сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен із сторін має протилежні погляди на шлюб, сім`ю.

Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин між членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги.

На теперішній час шлюб існує лише юридично, оскільки сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні стосунки.

Позивач вважає, що оскільки він наполягає на розірванні шлюбу, то відмова у розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин.

Крім того, зазначає, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані обставини тривають протягом тривалого часу, а спроби примирення між сторонами в минулому не принесли жодних позитивних результатів.

У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 30 липня 2025 року відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі надіслана відповідачу за адресою її реєстрації.

Водночас, відповідач ухвалу судді від 30 липня 2025 року про відкриття провадження не отримала, оскільки надіслана судом на його адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

08.08.2025 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким заперечує проти позовних вимог, бажає примиритися з чоловіком та зберегти сім`ю. Зазначає, що сторони від цього шлюбу мають дитину, яка сумує за батьком, плаче, постійно запитує де тато, що негативно впливає на її психо-емоційний стан. Відповідач хвилюється за стан доньки, також хоче зберегти шлюб.

Крім того, вказує що позивач, проживаючи разом із нею та донькою, завжди проявляв себе як відповідальний та люблячий батько, приділяв дитині увагу, дитина зростала у люблячій родині, що сприяло її духовному, культурному та соціальному розвитку.

Зазначає, що розірвання шлюбу буде мати негативний вплив на дитину, оскільки відносини між батьками вже не будуть такими, як у шлюбі, дитина відчуватиме брак уваги батька, що вплине на її психо-емоційний стан.

Окрім того, відповідач вважає, що позивач перебільшує, зазначаючи про те, що відповідач не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин. Відповідач від початку шлюбу та по сьогоднішній день прикладає зусилля для збереження шлюбу, завжди відкрита до обговорення сімейних проблем та пропонує позивачу шляхи їх вирішення. Однак, позивач, в силу свого характеру, не завжди готовий відразу йти на примирення та приймати вирішення проблеми за пропозицією відповідачки. Відповідач вказує, що час від часу між нею та позивачем дійсно виникають дрібні непорозуміння стосовно ведення спільного господарства, які незавжди переходять у конфлікт, вони носять виключно тимчасовий характер. Дрібні непорозуміння викликані тим, що у сторін не співпадають розуміння своїх ролей у сім`ї і тим самим вони пред`являють один одному неузгодженні очікування та вимоги. Відповідач докладає максим зусиль задля врегулювання спірних питань без застосування надмірних емоцій, намагається всі непорозуміння врегулювати мирним шляхом. Відповідач зазначає, що, зважаючи на досвід сімейного життя з позивачем, позивачу необхідний час для обдумування рішення для вирішення сімейних проблем. Часто позивач та відповідач знаходять компроміс через тривалий час. У зв`язку із цим відповідач вважає, що їм з позивачем необхідний час для примирення та просить суд врахувати таке прохання.

Додатково звертає увагу суду на те, що позивач вкотре погарячкував із розірванням шлюбу, оскільки у квітні цього року він вже подавав до суду позовну заяву, проте подружжя примирилося та знову почало вести спільне господарство та облаштовувати спільний побут.

Відповідач зазначає, що позивач проходить військову службу у Збройних Силах України та нечасто приїздить у відпустку, а тому вона вважає 6 місяців достатнім строком для їхнього примирення.

Просить надати строк для примирення та відмовити у задоволенні позову.

14.08.2025 позивач подав відповідь на відзив, у якій не погоджується із доводами, викладеними у відзиві відповідача, зокрема щодо надання строку на примирення та вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню.

Позивач зазначає, що між ним та відповідачем тривалий час відсутні будь-які сімейні зв`язки, не ведеться спільне господарство, відсутня спільна побутова та емоційна взаємодія. Також вказує, що існуючий конфлікт між ними має хронічний та незворотний характер, їхні з відповідачкою погляди на подружнє життя кардинально різняться.

Повідомляє про те, що спроби примирення вже були неодноразово та не дали позитивного результату. Навпаки, після формального відновлення стосунків ситуація швидко повернулася до конфліктної, що підтверджує відсутність реальної можливості збереження шлюбу.

Крім того, позивач повідомляє, що наразі він перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_4 , яка перебуває у стані вагітності та очікує дитину від позивача, що також унеможливлює примирення сторін у строк, про який просить відповідачка. Надання строку для примирення у цій справі є безпідставним, оскільки відсутні будь-які реальні передумови для відновлення сім`ї, також це буде суперечити інтересам обох сторін та дитини та призведе лише до затягування судового процесу.

Просить відмовити у задоволені клопотання про надання строку для примирення.

15.08.2025 відповідач подала до суду клопотання про залишення заяви без розгляду, згідно з яким зазначає, що відповідь на відзив подано у строк встановлений судом, проте відповідь на відзив не відповідає вимогам, передбаченим ЦПК України. До відповіді на відзив не долучено документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, що є порушенням ч. 3 ст. 179 ЦПК України.

Просить залишити без розгляду подану позивачем відповідь на відзив.

15.08.2025 позивач подала заяву про надання строку для примирення. В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач не хоче розривати шлюб та намагається всіма можливими шляхами налагодити взаємовідносини із позивачем, які, як вказує відповідач, погіршилися у зв`язку із тривалим окремим проживанням сторін, що обумовлене перебуванням позивача на військовій службі на Сході України. Протягом всіх років сумісного проживання і по сьогоднішній день відповідач робить свій вклад у сімейний бюджет у вигляді заробітної плати у повному обсязі, виховує спільну дитину, налагоджує побут. Окрім того, сторони ніколи не обговорювали питання проживання дитини окремо від когось із батьків, оскільки не було підстав для вирішення цього питання.

Відповідач зазначає, що ця позовна заява є імпульсивним рішенням позивача, про яке позивач згодом пошкодує.

Позивач вже тривалий час проходить службу в лавах Збройних Сил України, а тому більшість часу перебуває окремо від сім`ї, що накладає відбиток на їхньому сімейному житті, проте це не є підставою для розлучення, оскільки таке тривале проживання окремо зумовлено обставинами незалежними від волі сторін. Тисячі родин на теперішній час вимушені миритися із окремим проживанням один від одного, що зумовлено війною у країні. Відповідач хоче, щоб дитина зростала в повноцінній родині, мала як рідну маму так і рідного батька. На теперішній час дитина дуже сумує за батьком. Відповідач пояснює дитині, що тато захищає державу, а тому не може бути поруч з ними. У випадку їхнього розлучення зустрічі дитини з батьком стануть ще менш частими, що негативно відобразиться на психо-емоційному стані дитини. Станом на зараз сторони спілкуються в телефонному режимі, дитина ніколи не чула сварок між батьками.

Просить надати строк для примирення тривалістю 6 місяців.

Позивач до ухвалення судом рішення у цій справі не подав заяву про відмову від позову.

Суд створив учасникам справи належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до правил статті 178 ЦПК України.

Оскільки справа призначена судом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, тому для її розгляду відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться.

Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке.

Позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 20 червня 2019 року, актовий запис №442. Вказана обставина підтверджується відомостями свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана обставина підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Також суд встановив, що шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, сім`я розпалася, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя суперечить інтересам подружжя.

Нормативно-правове обґрунтування.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків.

Суд бере до уваги поданий відповідачкою відзив з проханням відмовити у задоволенні позову та заяву з проханням надати строк на примирення тривалістю 6 місяців.

Водночас суд наголошує, що, згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивач до ухвалення судом рішення у цій справі не подав заяву про відмову від позову чи заяву про надання строку на примирення.

У матеріалах справи відсутні та відповідачка не надала докази того, що між сторонами можливе примирення або на теперішній час сторони вчиняють дії щодо цього.

Станом на день ухвалення судом рішення у цій справі відповідач не надала суду докази примирення з позивачем або ж докази, які б свідчили про спільне бажання сторін чи згоду позивача примиритись та зберегти шлюб.

Натомість обоє сторін у поданих до суду заявах по суті справи вказують на тривалість сімейного конфлікту та відсутність взаємного порозуміння, невдалість попередніх спроб примирення. Позивач наголошує на стійкому небажанні зберегти цей шлюб, заперечує проти примирення.

Також суд враховує, що доводи відповідачки щодо необхідності збереження шлюбу ґрунтуються виключно на врахуванні ставлення до цього та психоемоційному стані їхньої із позивачем дитини, а не на їхніх взаємних із позивачем прагненнях до збереження шлюбу як союзу чоловіка та жінки.

Крім цього, вирішуючи питання щодо наявності підстав для надання сторонам строку на примирення та оцінюючи доводи позивача у контексті його небажання примиритись, суд зважає на повідомлену позивачем інформацію про перебування його у фактичних шлюбних стосунках із іншою жінкою та вагітність цієї жінки.

Водночас, докази вказаного у матеріалах справи відсутні.

Оскільки суд встановив, що сторони не підтримують шлюбні стосунки, позивач заперечує проти подальшого збереження шлюбу, беручи до уваги те, що сім`я в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України, фактично припинила своє існування, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому наявні правові підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову.

Згідно із частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням результату вирішення цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 20 червня 2019 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 442.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 29.09.2025.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .