Провадження № 2/161/6261/25
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

26 вересня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Мазура Д.Г. вивчивши позовну заяву Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2025 позивач Громадська організація «Молодіжний центр «Семиярусна Гора», звернулася до суду з позовною заявою до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали позовної заяви, суд дійшов таких висновків.

Предметом спору у даній справі є визнання незаконним та скасування рішення Луцької міської ради від 24.04.2024 №58/44 "Про надання ТОВ "МБК" на умовах оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлово-офісного комплексу та визнання недійним договору оренди землі від 25.07.2024 року, укладений між Луцькою міською територіальною громадою, та Товариством з обмеженою відповідальністю "МІСТОБУДКОНЦЕПТ".

З матеріалів справи вбачається, що позивач юридична особа Громадська організація «Молодіжний центр «Семиярусна Гора»" звернулася в суд з позовом до відповідачів юридичних осіб Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» щодо визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року в справі № 904/6125/20.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України).

Отже, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у ст. 3 ГК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб`єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності.

Оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що спір виник між суб`єктами господарювання (трьома юридичними особами), а нормами ЦПК України не передбачений порядок вирішення заявлених спірних відносин між зазначеними суб`єктами, приходжу до висновку, що за суб`єктним складом сторін та сутністю спору вказана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному нормами ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суддя прийшов до висновку, про необхідність відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за позовом Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 186 ЦПК України суд роз`яснює заявнику, що розгляд даної справи, враховуючи визначений позивачем суб`єктний склад сторін та предмет спору, віднесено до юрисдикції господарського суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою Громадської організації «Молодіжний центр «Семиярусна Гора» до Луцької міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТОБУДКОНЦЕПТ» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійним договору оренди землі.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду з позовом у порядку господарського судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 261 ЦПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 26.09.2025.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур