Провадження №2-н/523/3413/25
СУДОВИЙ НАКАЗ
"22" вересня 2025 р. м. Одеса
на підставі ст.ст.160-169 ЦПК України, суддя,
Після надходження та реєстрації зазначеної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Судом, отримано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру про підтвердження реєстрації боржника за адресую місця проживання.
Відповідно до ст.67, 162 Житлового Кодексу Української РСР плата за комунальні послуги береться за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до п.5.ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Таким чином, суддя дійшов висновку, що сума боргу, заявлена до стягнення, підлягає стягненню з боржника у порядку наказного провадження.
Згідно ст.ст. 141, 168 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про видачу судового наказу, судовий збір складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 302 грн.80 коп.
Згідно ст.ст. 141, 168 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про видачу судового наказу, судовий збір складає 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 302,80 грн. Таким чином, з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача необхідно стягнути судовий збір у розмірі - 302,80 гривень.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином витрати на правничу допомогу є судовими витратами, в даному випадку заявника, та підлягають стягненню на його користь з боржника.
Витрати на правову допомогу у справах наказного провадження повинні стягуватись з боржника, у випадку їх включення в заяву про видачу судового наказу, за умови достатньої обґрунтованості їх розміру, на підставі загальних положень Цивільного процесуального законодавства.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, заявником надано витяг з договору № ТМО-3301/24 про надання правничої допомоги від 17.12.2024 року, розрахунок вартості правової допомоги, згідно якого вартість послуг склала 1000 гривень.
Враховуючи,що вимогапро стягненнявитрат направничу допомогубула включенадо заявипро видачусудового наказупро стягненнясуми заборгованостіза житлово-комунальні послуги, є зафіксованою сторонами договору про надання правничої допомоги, з подачею акту приймання - передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги, і такий розмір є співмірним зі складністю виконаних робіт, суддя не вбачає підстав для зменшення вказаної суми, чи відмови у задоволенні вимоги про стягнення понесених витрат на правничу допомогу.
Таким чином, з боржника підлягають до стягнення судові витрати сплачені на правову допомогу в розмірі 1000 грн. на користь стягувача.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 168 ЦПК України, під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника - ч.1 ст.167 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 161, 163, 167, 168 ЦПК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, ст.ст.67, 68, 162 ЖК України, ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про судовий збір», суддя
Суд у відповідності до п.7 ч.1ст.168 ЦПК України повідомляє, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Копію наказу з копіями заяви та доданих до неї документів невідкладно надіслати боржникові рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Роз`яснити боржникові його право у разі заперечення проти вимог стягувача, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів, подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Копію наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Роз`яснити, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.
У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
Суддя