Справа № 202/9136/25
Провадження № 6/202/243/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 вересня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за поданням заступника начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновської Ірини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновська Ірина Миколаївна звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що в провадженні начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 76218518 на загальну суму 49225,60 грн. За даними Єдиного реєстру боржників відносно ОСОБА_1 в період з 13.08.2024 по 16.04.2025 відкрито 10 виконавчих проваджень органами ДВС про стягнення до Державного бюджету за постановами суддів № 344/10485/24 штраф 40800 грн, № 344/19384/24 штраф в сумі 40800 грн., № 466/12333/24 штраф 40800 грн. та управління поліції в івано-Франківській області, усього підлягає до стягнення загальна сума штрафів 133736,80 грн., а також виконавчий збір 10% до Держбюджету та витрати виконавчого провадження. На адресу боржника, вказану судом у постанові № 344/10485/24,а саме: АДРЕСА_1 , скеровано рекомендованим листом постанову про відкриття по ВП № 76209322 від 04.10.2024, п. 2 якої останню зобов`язано надати ВДВС декларацію про доходи та майно. Однак, боржником вимоги за виконавчим документом не виконано, законні вимоги державного виконавця було проігноровано, за викликом остання не з`явилась, витребувані документи до ВДВС не надано.

В ході здійснення виконавчого провадження заступником начальника вжиті своєчасно заходи, спрямовані на примусове виконання постанов, у тому числі: 04.10.2024 та повторно 04.06.2025 винесені постанови про арешт коштів боржника, які скеровано для виконання до банківських установ. Також, постановою від 04.10.2024 накладено арешт на майно боржника.

Згідно відомостей з бази даних МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані, нерухоме майно відсутнє, кошти на арештованих рахунках в банківських установах відсутні.

На запит державного виконавця від 04.06.2025 та 17.06.2025 Державною прикордонною службою України повідомлено про перетин кордону ОСОБА_1 в період примусового виконання, а саме: 28.01.2025 (виїзд) по 03.02.2025, паспорт для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 .

Крім того, на вимогу державного виконавця від 10.06.2025 АТ "Акцент-Банк" розкрито банківську таємницю щодо відкритих боржником рахунків, згідно якої за період з 13.08.2024 ОСОБА_1 здійснено операцій на суму 240000 грн. та 74000 грн. у тому числі за кордоном, салони краси, спортзали, ресторани, що вказує на свідоме, умисне невиконання тривалий час постанов суду та ухилення від виконання зобов`язань по виконавчим провадженням.

Зазначає, що постанову до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

За цих підстав, просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань у ЗВП № 76218518 з вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

У судове засідання заступник начальника Індустріального ВДВС Мартиновська І.М. не з`явилась, у поданні просила розглянути справу у її відсутність.

Суд, дослідивши подання та додані до нього докази, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з огляду на наступне:

Судом встановлено, що в провадженні начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 76218518 на загальну суму 49225,60 грн.

В ході здійснення виконавчого провадження заступником начальника вжиті своєчасно заходи, спрямовані на примусове виконання постанов., у тому числі: 04.10.2024 та повторно 04.06.2025 винесені постанови про арешт коштів боржника, які скеровано для виконання до банківських установ. Також, постановою від 04.10.2024 накладено арешт на майно боржника.

Згідно відомостей з бази даних МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані, нерухоме майно відсутнє, кошти на арештованих рахунках в банківських установах відсутні.

На запит державного виконавця від 04.06.2025 та 17.06.2025 Державною прикордонною службою України повідомлено про перетин кордону ОСОБА_1 в період примусового виконання, а саме: 28.01.2025 (виїзд) по 03.02.2025, паспорт для виїзду за кордон серія НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

В своєму поданні про обмеження керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України державний виконавець посилається на невиконання боржником судового рішення та відсутність у боржника майна та коштів, за рахунок яких можливо виконати рішення суду.

Водночас державним виконавцем не надано належних доказів, що в даному випадку виконавцем було вжито повний обсяг заходів, спрямованих на виконання боржником рішення суду.

Суд звертає увагу, що з аналогічним поданням заявник вже зверталась до Індустріального районного суду м. Дніпра. Ухвалою від 07.07.2025 р. у задоволенні подання було відмовлено.

До матеріалів подання не подано нових документів, які б суттєво змінили обставини у даному ВП. Виконавцем направлено запит щодо розкриття банківської тайни до банківських установ, однак на теперішній час відповіді про наявність банківських рахунків боржника і грошових коштів на них не отримано. Таким чином, відсутні підстави вважати, що виконання судових рішень неможливо здійснити за рахунок арешту коштів боржника.

Застосування такого обмеження як заборона виїзду за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Суд звертає увагу, що під час дії військового стану в Україні заборона особі виїжджати за кордон не буде відповідати балансу інтересів та може призвести до надмірного порушення прав особи.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання. Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання рішення суду, а належних доказів цілеспрямованого ухилення боржника від виконання рішення на час подання заявником не надано, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання виконавчого документу, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.259-260,441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновської Ірини Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мачуський