Справа № 591/5681/24
Провадження № 2-др/591/58/25
29 вересня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.
при секретарі - Устименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авраменко Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення суду по справі №591/5681/24
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15.08.2025 року по справі позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним та скасування наказу та внесення змін до наказу - задоволений.

Питання про розподіл судових витрат не вирішувалося.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Авраменко О.В. звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат по справі №591/5681/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним та скасування наказу та внесення змін до наказу.

До заяви додані докази її надсилання відповідачу по справі засобами електронного кабінету підсистеми «Електронний суд».

29.08.2025 року відповідач засобами підсистеми «Електронний суд» подав заперечення на заяву про розподіл судових витрат. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що до справи не долучено копії договору на надання правничої допомоги з додатками про виконані роботи, без належного розрахунку витрат на правничу допомогу та доказів, що підтверджують сплату позивачем коштів за надані послуги. Просить відмовити у винесенні додаткового рішення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02.09.2025 року заява про ухвалення додаткового рішення прийнята до розгляду та призначена до розгляду в судовому засіданні 29.09.2025 року в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми, про що повідомлені учасники справи.

04.09.2025 року від відповідача засобами поштового зв`язку надійшли заперечення, аналогічні за змістом тим, що подані ним в електронній формі 29.08.2025 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання через його електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», 29.09.2025 року в судове засідання представник не з`явився.

Від представника позивача суду подана заява про розгляд заяви без участі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Розподіл судових витрат між сторонами по справі здійснюється у порядку, встановленому ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (стаття 270 ЦПК України).

Рішенням Зарічного районного суду міста Суми від 15.08.2025 року по справі позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання незаконним та скасування наказу та внесення змін до наказу - задоволений.

Судом визнано незаконним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті №332-К від 29.03.2024 року в частині визначення датою увільнення ОСОБА_1 27.04.2023 року, та зобов`язано Державну службу України з безпеки на транспорті змінити у наказі №332-К від 29.03.2024 року дату початку увільнення ОСОБА_1 з 27.04.2023 року на 26.02.2024 року. Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп..

У позовній заяві до суду представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати у справі, проте при ухваленні рішення судом питання про розподіл судових витрат, зокрема, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалося у зв`язку з тим, що представник позивача в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України заявив про надання доказів розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Заява з доказами розміру понесених судових витрат представником ОСОБА_1 подана з дотриманням строку, встановленого частиною 8 статті 141 ЦПК України.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, що розглядається судом, представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Авраменко О.В. додані докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, а саме: копії договору про надання правничої допомоги від 30.05.2024 року, акта приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18.08.2025 року, прибуткового касового ордера від 18.08.2025 року.

На підставі поданих представником позивача адвокатом Авраменко О.В. доказів судом встановлено наступне:30.05.2025 року між ОСОБА_1 як клієнтом та адвокатом Авраменко О.В. укладений договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до пункту 1.2. договору адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси клієнта в суді та здійснювати професійну діяльність адвоката без обмеження повноважень згідно з умовами договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України у справі про визнання незаконним, скасування наказу №332-К від 29.03.2024 року про в частині та зобов`язання Державної служби України з безпеки на транспорті вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4.2. договору розмір гонорару адвоката за супроводження справи, визначеної п. 1.2. договору за згодою сторін складає 10000,00 гривень. Розмір гонорару є фіксованим та не залежить від кількості вчинених Адвокатом дій та витраченого часу. Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення судом першої інстанції.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, суд бере до уваги наступне:

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність »).

Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року по справі №640/18402/19 наголосив, що гонорар адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не потребує надання детального опису робіт.

Значення справи для позивача представник доводить посилаючись на тривалість безпідставного порушення відповідачем прав позивача (більше року), створення відповідачем умов для невиплати позивачу коштів, які він втратив через незаконне та безпідставне оголошення йому простою, що встановлено рішенням суду.

Враховуючи ступінь складності справи, тривалість її розгляду, кількість проведених судових засідань, значення її для позивача, обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт - пред`явлення адвокатом позову, подання відповіді на відзив та його участь у судових засіданнях по справі, що знаходить підтвердження у матеріалах справи, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката є обґрунтованим і співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Разом з тим суд керується частинами 5, 6 статті 137 ЦПК України, за якими суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Виходячи з принципів диспозитивності, змагальності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, дослідивши надані представником позивача докази, враховуючи відсутність клопотання відповідача щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає заяву в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 15, 137, 133, 141, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Авраменко Олександра Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 591/5681/24 задовольнити.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 10000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст додаткового судового рішення виготовлений 29 вересня 2025 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО