Справа № 134/1310/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2025 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку «А» загальною площею 42,4 м.кв., житловою площею 32,9 м.кв., літньої кухні «Б», тамбура «б», сарая «Б», гаража «Г», сарая «г», сарая «Д», погріба «П», огорожі 1-2 згідно даних технічного паспорта від 29.03.2025 року виготовленого ФОП ОСОБА_2 . Вказав, що він проживав зі своїми батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Городківської сільської ради № 545 від 31.03.2025 року господарство по АДРЕСА_1 відносилося до соціальної групи-колгоспний двір і станом на 15.04 1991 року склад двору наступний: ОСОБА_4 (мати) та він - ОСОБА_1 .

В 1994 році він вийшов зі складу колгоспного двору по АДРЕСА_2 цього ж села, де проживає по цей час.

При житті батьки, кожен окремо, склали заповіти, якими заповіли йому усе своє майно та права, які належатимуть їм на день смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

Після смерті батька він прийняв та оформив спадщину на належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Після смерті батька, його мати, за станом здоров`я, перейшла проживати в його господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 .

Після смерті матері він прийняв та оформив спадщину на належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На житловий будинок по АДРЕСА_1 у якому проживали батьки, спадщину не оформлено оскільки, при житті, батьки не оформили за собою право власності на нього.

Через відсутність правовстановлюючих документів нотаріусом відмовлено йому в оформленні спадщини, про що видано офіційну довідку.

За наведених обставин він змушений звернутися до суду, оскільки інакшим чином не може реалізувати свої законні права та інтереси. Представник позивача до суду не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини. Як визначено в п. 23постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку, а з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст.392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як визначено в ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст.1222 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1258ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5ст. 1268 ЦК України). В силу припису ч. ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , батьки зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 в с. Гарячківка Тульчинського району, Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 в с. Гарячківка Тульчинського району, Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_4 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.07.2022 року, виданим приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 872, позивач після смерті батька прийняв та оформив спадщину на належну йому земельну ділянку №1010 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.03.2025 року, виданим приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 731, позивач після смерті матері прийняв та оформив спадщину на належну йому земельну ділянку №1011 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки Городківської сільської ради № 545 від 31.03.2025 року господарство по АДРЕСА_1 відносилося до соціальної групи-колгоспний двір і станом на 15.04 1991 року склад двору наступний: ОСОБА_4 (мати) та ОСОБА_1 (син). На житловий будинок по АДРЕСА_1 , у якому проживали батьки позивача, спадщину не оформлено оскільки, при житті, батьки не оформили за собою право власності на нього, що підтверджується довідкою КП «Тульчинське МБТІ» від 31.03.2025 № 514-9.

Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст.120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності. 26.06.2025 приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Питель М.С. винесла довідку № 103/01-16, про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що посвідчують право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок, у зв`язку із чим позивач (спадкоємець) не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини після смерті матері. Таким чином, з урахуванням встановлених під час судового розгляду на підставі наявних доказів обставин у справі та правовідносин сторін, які випливають із вказаних встановлених обставин, суд дійшов висновку, що до цих правовідносин підлягають застосуванню зазначені вище в рішенні норми права, позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому з метою захисту законних прав позивача (спадкоємця) на спадщину суд визнає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 89, 200, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається із житлового будинку «А» загальною площею 42,4 м.кв., житловою площею 32,9 м.кв., літньої кухні «Б», тамбура «б», сарая «Б», гаража «Г», сарая «г», сарая «Д», погріба «П», огорожі 1-2 згідно даних технічного паспорта від 29.03.2025 року виготовленого ФОП ОСОБА_2 . Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Найменування сторін: Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , житель АДРЕСА_3 . Відповідач: Городківська сільська рада () місце знаходження с. Городківка, вул. Благовіщенська, 51 Тульчинського району, Вінницької області.

Суддя: