ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/518/22Головуючий у 1-й інстанції Галіян І.М.
Провадження № 22-ц/817/874/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря Панькевич Т.І.

та представника ОСОБА_1 - адвоката Скиданюка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, цивільну справу № 603/518/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Скиданюк Михайло Васильович, на рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року, ухвалених суддею Галіян І.М., повний текст якого складений 12 червня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Чортківської районної військової адміністрації, Монастириської міської ради, Приватного акціонерного товариства Зернопродукт МХП, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, Коропецька селищна рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2022 року ОСОБА_3 , а в подальшому її правонаступник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Оринник Н.С., звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 , Чортківської районної військової адміністрації, Монастириської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, Коропецька селищна рада, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просили:

1. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської районної державної адміністрації Сердинської М.М. від 15.11.2016 року, індексний номер 32365761, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,173 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Монастириський район, Коропецька селищна рада, кадастровий номер :01:001:2018, за суб`єктом ОСОБА_1 ;

2. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської районної державної адміністрації Сердинської М.М. від 15.11.2016 року, індексний номер 32365093, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 1,2036 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Монастириський район, Коропецька селищна рада, кадастровий номер :01:001:0878, за суб`єктом ОСОБА_1 ;

3. Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради Савки Л.М. від 26.12.2016 року, індексний номер 33160944, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 1,2036 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Монастириський район, Коропецька селищна рада, кадастровий номер :01:001:2018, яким здійснена реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки;

4. Скасувати розпорядження голови Чортківської районної адміністрації від 24.10.2016року за № 337-од «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянину ОСОБА_1 »;

5. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , земельні ділянки площею 1,2036 га з кадастровим номером :01:001:0878, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, та площею 0,173 га з кадастровим номером :01:001:2018, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, які розташовані на території Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області;

6. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки КРП-1436 від 28.11.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Зернопродукт МХП» щодо земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2036 га з кадастровим номером :01:001:0878;

7. Витребувати з чужого незаконного користування ПрАТ «Зернопродукт МХП» на користь ОСОБА_2 , земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2036 га з кадастровим номером :01:001:0878, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, яка розташована на території Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області.

В обґрунтування позову посилаються на те, що на час звернення із позовом ОСОБА_3 була власником земельних ділянок площею 1,37 га, з яких 0,17 га ділянка № НОМЕР_1 , 1,20 га - ділянка № НОМЕР_2 . Вказане право підтверджує державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 672014, виданий 29.12.2002 року. Відповідач ОСОБА_1 , незважаючи на існуюче право позивачки, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі, розпорядження голови Чортківської РДА від 24.10.2016 року звернувся до державного реєстратора Монастириської РДА Сердинської М.М. та на підставі її рішень набув у власність земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:2018 площею 0,173 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також з кадастровим номером :01:001:0878 площею 1,2036 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, шляхом внесення відомостей про дані земельні ділянки та про їх власника відповідача ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на ст. ст. 321, 391 ЦК України, зазначає про порушення прав власності ОСОБА_3 на земельні ділянки. Стверджує, що рішення державного реєстратора від 15.11.2016 року про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 порушують законні права позивача щодо володіння, користування і розпорядження належними позивачу земельними ділянками, перешкоджають реалізації реєстрації її законних прав власності на земельні ділянки, які посвідчуються державним актом про право приватної власності на землю серії Р1 № 672014 від 29.12.2002 року.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Чортківської районної військової адміністрації, Монастириської міської ради, ПрАТ «Зернопродукт МХП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,-Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, Коропецька селищна рада, про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2036 га з кадастровим номером :01:001:0878, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, та площею 0,173 га з кадастровим номером :01:001:2018 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, які розташовані на території Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області.

Витребувано з чужого незаконного користування ПрАТ «Зернопродукт МХП» на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,2036 га з кадастровим номером :01:001:0878, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242, яка розташована на території Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області.

Скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Монастириської міської ради - Савки Л.М. від 26.12.2016, індексний номер: 33160944, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 1,2036 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Монастириський район, Коропецька селищна рада, кадастровий номер: :01:001:2018, яким здійснена реєстрація права оренди вказаної земельної ділянки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме 1984 грн 80 коп. сплаченого судового збору та 9628 грн 57 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнуто з ПрАТ «Зернопродукт МХП» на користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме 922 грн 40 коп. сплаченого судового збору та 4814 грн 28 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Скиданюк М.В. просить скасувати рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимогах у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що коли внаслідок допущених при виготовленні земельно-кадастрової документації помилок різним особам видається документ на право власності (користування, оренди) на одну і ту ж земельну ділянку чи її частину, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував накладення земельних ділянок, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, і тільки після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.

Суд ці вимоги проігнорував, а клопотань про витребування додаткових доказів та проведення експертиз з метою з`ясування порушення землекористування, порушення меж та накладення земельних ділянок позивачем та її представником не заявлялось.

Отже, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, які саме спірні земельні ділянки перебували у власності позивача, де проходить їх межі, чи порушені межі земельних ділянок відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Також, суд першої інстанції залишив поза увагою, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивач ОСОБА_3 , отримавши 29.12.2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 672014, зверталась у відповідні державні органи у порядку, визначеному законодавством, для завершення процесу формування земельної ділянки, як це передбачено частиною першою, абзацом другим частини другої, частинами третьою, четвертою, сьомою, дев`ятою, десятою статті 791 ЗК України, так як формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

При вирішенні цієї справи судом першої інстанції не належним чином перевірено добросовісність/недобросовісність ОСОБА_1 як набувача оспорюваних ділянок та неправильно оцінено критерій пропорційності втручання у право набувача майна.

Крім того, оскільки в матеріалах справи відсутня технічна документація із землеустрою на підставі яких і видався Державний акт серії P1 № 672014 від 29.12.2002 року позивачу і на що неодноразово звертав увагу суду представник відповідача ОСОБА_1 , місцевий суд взагалі не досліджував та не зробив жодного правового висновку щодо цього.

Відомості про земельні ділянки, на які вказує позивач, всупереч установленому законом порядку не були внесені до даних Державного земельного кадастру, необхідна для цього технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) не виготовлялася.

Також, заявник наголошує, що про порушення свого права позивач дізнався не у 2021 році, як це озвучив представник позивача, адвокат Оринник Н.С. у судовому засіданні (причому без жодної аргументації), а саме з дати державної реєстрації прав власності на земельні ділянки відповідачем ОСОБА_1 (15.11.2016 року), відтак строк позовної давності позивачем є пропущеним.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Оринник Н.С. подала відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скиданюк М.В., у якому зазначила, що у власності матері ОСОБА_1 на час її смерті було лише право на земельну частку пай селянської спілки «Світанок» розміром 1.30 умовних кадастрових гектарів без визначенням меж, яке ОСОБА_1 успадкував після смерті матері відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.06.2016.

Успадкувавши право на земельну частку пай, відповідач ОСОБА_1 звернувся 10.06.2016 до Монастириської РДА із заявою, у якій просив надати йому дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Саме в цей момент відповідач, звернувшись із такою заявою створив передумови для порушення законних прав позивача.

Відповідач на момент звернення із заявою будь-якого майна у власності не мав, а мав лише право на земельну частку пай, що як видно із апеляційної скарги, відповідач і його представник не розуміють і досі. Маючи право на земельну частку пай, відповідач керуючись ст. ст. 3, 4, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» мав звернутися із заявою про виділення йому в натурі земельної ділянки. Саме в процесі процедури виділення в натурі земельної ділянки замість земельної частки паю в умовних кадастрових гектарах утворюється земельна ділянка в «реальних» гектарах. Цього не міг не знати відповідач.

Натомість, звернувшись із заявою про надання йому дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, він просив дозволу встановити межі існуючих земельних ділянок, які Монастириська РДА сплутала із земельними ділянками, що зараз є власністю позивача.

Тому, тут є недобросовісність відповідача у юридичному розумінні. Як на цьому наголошував суд першої інстанції, він мав обов`язок розуміти, що набуває у власність не належне йому майно, бо процедура, якою він скористався дозволяє встановити межі земельної ділянки в натурі, а у власності він не мав її.

Щодо строку позовної давності, то про порушення своїх прав ОСОБА_3 довідалася у кінці 2021 року, точної дати вказати не може. Обставини реєстрації

права власності на вказані ділянки їй стали відомі випадково при намірі укласти

договір оренди. ОСОБА_3 ніхто не повідомляв про реєстрацію права власності на належні їй земельні ділянки за іншою особою. Зважаючи на подану заяву відповідачем ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності, вважає, що обов`язок доведення обставин із якими пов`язана вказана заява покладається на нього. Первинна позивачка не знала та не могла знати, що відповідач зареєструє право власності на належні їй земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та укладе договір оренди щодо цих земельних ділянок. Посилання відповідача на те, що вона мала б слідкувати за розпорядженнями Монастириської РДА чи за відомостями в реєстрі прав на нерухоме майно є неспроможними та абсурдними, оскільки у неї був правовстановлюючий документ та вона жодних дій на вибуття з її власності нерухомого майна не вчиняла. Вказана сукупність обставин зумовлює необхідність покласти обов`язок доведення обставин спливу строку позовної давності саме на відповідача, оскільки саме він набув у власність чуже майно та не повідомив про це законного власника. Із довідки, що долучена до матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 сплачувала податок за дві земельні ділянки в с. Світле, площею 0,17 га та 1,20 га. Це видно із відповіді на адвокатський запит. Відповідач не заперечував в ході судового розгляду належність вказаного доказу та не надав будь-яких доказів на спростування відомостей, що зазначенні у ньому.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Скиданюк М.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, викладених у ній.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Оринник Н.С. не вийшла на відеозв`язок в режимі відеоконференції. Про день, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку електронного документа.

Чортківська районна військова адміністрація, Монастириська міська рада, ПрАТ Зернопродукт МХП, Головне управління Держеокадастру в Тернопільській області, Коропецька селищна рада повідомлялися про розгляд справи шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, про що в матеріалах справи наявні довідки про доставку електронного документа.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог заявником не оскаржено, а тому, згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , 1942 р.н., жителька с. Світле Чортківського району Тернопільської області, є власником двох земельних ділянок площею 0,17 га та 1,20 га з цільовим призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відомостями Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 672014, виданого 29.12.2002 року на підставі рішення ІІІ сесії ІV скликання Коропецької селищної Ради народних депутатів від 26.08.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 156 (т. 1 а.с. 9).

Зі змісту цього правовстановлюючого документа видно, що земельній ділянці площею 0,17 га присвоєний № 1173 (далі Земельна ділянка-1), а земельній ділянці площею 1,20 га №1204 (далі Земельна ділянка-2). Розміри Земельної ділянки-1 відповідно до Державного акта від точки А до точки Б - 85,84 м; від точки Б до точки В - 19,60 м; від точки В до точки Г - 93,49 м; від точки Г до точки А - 22,28 м. Розміри Земельної ділянки-2 відповідно до Державного акта від точки А до точки Б - 48,08 м; від точки Б до точки В - 267,13 м; від точки В до точки Г - 46,23 м; від точки Г до точки А - 253,65 м. Земельна ділянка-1 межує від точки А до точки Б із землями ОСОБА_4 ; від точки Б до точки В - із землями загального користування; від точки В до точки Г - із землями ОСОБА_5 ; від точки Г до точки А - із землями загального користування. Земельна ділянка-2 межує від точки А до точки Б із землями Коропецької селищної ради; від точки Б до точки В - із землями ОСОБА_4 ; від точки В до точки Г - із землями загального користування; від точки Г до точки А - із землями ОСОБА_5 .

Із книги записів державних актів на право власності на землю взамін сертифікатів громадян смт. Коропець, с. Світле, с. Стігла на території Коропецької селищної ради за рахунок земель ксп «Світанок» Монастириського району Тернопільської області видно, що під № 156 є відомості про ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительку с. Світле Монастириського району, на ім`я якої виданий Державний акт серії P1 №672014, яким посвідчене її право власності на дві земельні ділянки - площею 0,17 га за № 1173, кадастровий номер :01:001:1629, та площею 1,20 га за № 1204, кадастровий номер :01:001:0878.

Як видно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 307246757 від 12.08.2022 року, у власності відповідача ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,173 га, кадастровий номер :01:001:2018, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку зареєстроване 08.11.2016 року державним реєстратором відділу Державної реєстрації Монастириської РДА на підставі розпорядження голови Монастириської РДА № 337 від 24.10.2016 року. Запис внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32365761 від 15.11.2016 року (т. 1 а.с. 17).

З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 307246301 від 12.08.2022 року видно, що у власності відповідача ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка площею 0,2036 га, кадастровий номер :01:001:0878, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку зареєстроване 08.11.2016 року державним реєстратором відділу Державної реєстрації Монастириської РДА на підставі розпорядження голови Монастириської РДА № 337 від 24.10.2016 року. Запис внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32365093 від 15.11.2016 року. Окрім того, видно, що 21.12.2016 року державним реєстратором Монастириської міської ради Савкою Л. М. на підставі договору оренди землі серії КРП №1436 від 28.11.2016 року зареєстроване право оренди цієї земельної ділянки за ПрАТ «Зернопродукт МХП» строком на 15 років. Запис внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33160944 від 26.12.2016 року (т. 1 а.с. 19).

На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 11.05.2004 року Коропецька селищна рада 29.12.2002 року зареєструвала земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0878 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,2036 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 17.12.2022 року. Відповідно до кадастрового плану цієї земельної ділянки, який є додатком до витягу, розміри цієї земельної ділянки від точки А до точки Б - 48,08 м; від точки Б до точки В - 267,1 м; від точки В до точки Г - 46,23 м; від точки Г до точки А - 253,63 м. Ця земельна ділянка межує від точки А до точки Б із землями загального користування; від точки Б до точки В - із землями ОСОБА_4 ; від точки В до точки Г - із землями загального користування; від точки Г до точки А - із землями ОСОБА_5 .

На підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 21.06.2016 року відділ Держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області 09.09.2016 року зареєстрував також земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:2018 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,173 га, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 17.12.2022року. Відповідно до кадастрового плану цієї земельної ділянки, який є додатком до витягу, розміри цієї земельної ділянки від точки А до точки Б - 85,82 м; від точки Б до точки В - 19,61 м; від точки В до точки Г - 93,48 м; від точки Г до точки А - 22,27 м. Ця земельна ділянка межує від точки А до точки Б із землями ОСОБА_4 ; від точки Б до точки В - із землями загального користування; від точки В до точки Г - із землями ОСОБА_5 ; від точки Г до точки А - із землями загального користування.

Відповідно до записів погосподарської книги житлового господарства за 1991-1995рр. та 2001-2005 рр. головою двору вказаного домогосподарства була ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до записів книги її сином є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який після матері став головою цього двору.

Встановлено, що у свідоцтві про смерть матері відповідача серії НОМЕР_4 остання зазначена як ОСОБА_3 , а в погосподарських книгах - як ОСОБА_6 .

Відповідно до записів погосподарської книги житлового господарства за 1991-1995рр., 1996-2000 рр., 2001-2005 рр., 2006-2010 рр., 2011-2015 рр. головою двору вказаного домогосподарства була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідно до записів книги її сином є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також записами погосподарської книги підтверджується те, що за членами цього господарства станом на 2004-2009 рр. рахувалася земельна ділянка для товарного виробництва площею 1,37 га, що складається із двох земельних ділянок площею 0,17 га та 1,20 га. Вказана обставина також підтверджується записами земельно-кадастрової книги стосовно землекористувача ОСОБА_3 .

Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0152024 ОСОБА_6 , яка проживає в с. Світле Монастириського району Тернопільської області належало право на земельну частку (пай) як члену колективного сільськогосподарського підприємства Селянської спілки «Світанок», що знаходиться в смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, розміром 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (т. 1 а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_3 , 1923 р.н., що підтверджується копією свідоцтва про її смерть від 23.11.2002 року (т. 1 а.с. 14). ЇЇ спадкоємцем відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.06.2016 року є її син ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 15). За вказаним свідоцтвом він набув право на земельну частку (пай), яке перебуває у колективній власності селянської спілки «Світанок», що розташоване в смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області в розмірі 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначенням цієї частки в натурі, яке належало померлій ОСОБА_3 , як члену колективного сільськогосподарського підприємства на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0152024.

Із відомостей свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 17.08.1954 року та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 09.03.1962 року видно, що ОСОБА_6 (первісна позивачка) народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що видно зі змісту довідки, виданої Коропецькою селищною радою від 14.12.2021 року за № 1826.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані вище докази в сукупності свідчать про те, що в с. Світле Чортківського району (Монастириського району) Тернопільської області в період поділу земель КСП «Світанок» проживали дві різних людини ОСОБА_3 , 1923 р.н., яка була матір`ю відповідача та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , 1942 р.н., яка була первісним позивачем у справі, та після її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) до участі у цій справі залучений як правонаступник її син ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , 1942 р.н. за життя набула у власність дві земельні ділянки площею 1,20 га та 0,17 га, право на які посвідчуються Державним актом, що виданий 29.12.2002 року, тобто уже після смерті ОСОБА_3 , 1923 р.н., яка у спадок своєму синові залишила право на земельну частку (пай) Селянської спілки «Світанок», яке в натурі не виділялося. Відтак, Державний акт та Сертифікат посвідчують абсолютно різні права, які жодним чином не співвідносяться між собою.

Зі змісту листа-відповіді Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області № 29-19-0.215-1051/2-22 від 02.05.2022 року на адвокатський запит видно, що згідно з Книгою реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Монастириською РДА Тернопільської області відсутній запис про видачу державного акта на право приватної власності на землю взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0152024.

Із листа-відповіді Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області № 29-19-0ю2131-3309/2-22 від 09.12.2022 року на адвокатський запит, копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є зрозумілим те, що ОСОБА_1 , успадкувавши право на земельну частку (пай) площею 1,30 га в умовних кадастрових гектарах, звернувся із заявою до голови Монастириської РДА про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розпорядженням голови Монастириської РДА від 01.07.2016 року № 215-од наданий дозвіл ОСОБА_7 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 07.07.2016 року між ОСОБА_1 та Монастириським районним відділом Тернопільської регіональної філії Центру ДЗК укладений договір, за яким останнім здійснено комплекс топографо-геодезичних та землевпорядних робіт із розроблення документації із землеустрою. Означену документацію 02.09.2016 року за заявою ОСОБА_8 було подано у Відділ Держгеокадастру у Монастириському районі. 09.09.2016 року державними кадастровими реєстраторами забезпечено реєстрацію земельних ділянок :01:001:2018, площею 0,173 га угіддя-пасовище, :01:001:0878, площею 1,2036 га угіддя рілля. Також із вказаного листа видно, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:2018 не внесена до Державного земельного кадастру.

Відповідно до розпорядження голови Монастириської РДА від 24.10.2016 року за № 337 затверджена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області (за межами населеного пункту), громадянину ОСОБА_1 та передано йому у приватну власність земельну частку загальною площею 1,3765 га (рілля :01:001:0878) - 1,2035 га, пасовища :01:001:2018) 0,1730 га), що розташована на території Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області (за межами населеного пункту).

Рішенням № 54 від 26.08.2002 року Коропецька селищна рада Монастириського району Тернопільської області «Про погодження проекту розподілу земельних ділянок (поділу) на земельні частки (пай)» погодила проект поділу земельних ділянок загальною площею 1453,27 га на 1236 часток (паїв), з яких рілля 1247,59 га. Цим же рішенням Коропецька селищна рада прийняла рішення після затвердження проекту передати безоплатно власникам сертифікатів на право на земельну частку пай земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з додатком № 1.

Листом-відповіддю на адвокатський запит від 19.12.2022 року Чортківська РДА надала інформацію про те, що у матеріалах справи 341 фонду Коропецької селищної ради додатки, що вказані у рішенні Коропецької селищної ради Монастириського району Тернопільської області «Про погодження проекту розподілу земельних ділянок (поділу) на земельні частки (пай)», відсутні. Вказана обставина позбавляє суд можливості встановити чи виділялася в натурі земельна ділянка ОСОБА_3 , 1923 р.н., взамін Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0152024 від 25.10.1995 року.

Виконуючи вимоги ч. 2 ст. 93 ЦПК України, ГУ Держгеокадастру в Тернопільській області подали суду заяву від 23.01.2023 року із відповідями на запитання позивача, що були сформульовані в позовній заяві. У цій заяві надали пояснення про те, що відповідно до відомостей Поземельної книги на земельну ділянку з кадастровим номером 612455500:01:001:0878, остання відкрита 26.05.2016 року. У розділі 3 «Земельна ділянка. Право власності, постійного користування. Запис про виникнення права» запис № 003 від 26.05.2016 року, міститься інформація, де власником значиться ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (тобто позивачка, 1942 р. н.). Відомості про документ, що посвідчує право - Державний акт серії Р1 № 672014 від 29.12.2002 року (дата видачі державного акта співпадає з датою реєстрації земельної ділянки у Витягу з Державного земельного кадастру). Згідно ж із записом № 006 від 16.11.2016 року цієї ж поземельної книги власником зазначений уже ОСОБА_1 , який є спадкоємцем ОСОБА_3 , 1923 р.н. У цій заяві також надали пояснення з приводу розбіжності кадастрового номеру, що зазначений у виготовленій технічній документації із землеустрою та кадастрового номеру, що вказаний у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказали, що виходячи із порівняння відомостей про координати точок меж земельної ділянки та відстаней між ними, які містяться у Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим номером 612455500:01:001:2018, та відомостей про координати точок меж земельної ділянки та відстаней між ними відповідно до кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1629 у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), можна дійти висновку про їх співпадіння із незначною похибкою (до 2см). Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1629 не внесені до Державного земельного кадастру, тому підтвердити та/або спростувати факт, що земельна ділянка з кадастровим номером 61242555:01:001:1629 є тією самою ж самою земельною ділянкою, що і земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:2018 не видається можливим. Зазначають, що розбіжності та невідповідності у підставах для набуття права на землю спадкоємцем ОСОБА_1 під час надання дозволу на виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробки згаданої землевпорядної документації та в подальшому, як наслідок, державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, очевидно могли виникнути у зв`язку з повним співпадінням анкетних даних ОСОБА_3 (1923 року народження) та ОСОБА_3 (1942 року народження), зокрема і з тим, що такі дані про дату народження не зазначалися ні у вказаному вище сертифікаті на право на земельну частку (пай), ні у Державному акті на право приватної власності на землю.

Також встановлено, що 28.11.2016 року ОСОБА_1 на підставі договорів оренди земельних ділянок № КРП-1436 та № КРП-1436 від 28.11.2016 року передав у платне користування строком 15 років ПрАТ «Зернопродукт МХП» земельні ділянки з кадастровим номером :01:001:2018 та :01:001:0878. Як видно із інформаційної довідки №307246301 від 12.08.2022 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0878 зареєстроване 21.12.2016 року. Відповідно до відомостей інформаційної довідки №307246757 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:2018 не зареєстроване.

ІНФОРМАЦІЯ_9 позивачка ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 11.12.2023 року.

Згідно з копією спадкової справи № 5/2024, наданої суду приватним нотаріусом Іванів Л.І., єдиним спадкоємцем першої черги, що прийняв спадщину, яка відкрилася після її смерті, є її син ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , який вступив у справу як правонаступник позивачки.

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Іванів Л.І. №152/01-24 від 16.07.2024 року ОСОБА_2 , котрий звернувся за свідоцтвом про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що залишилися після смерті ОСОБА_3 , та захист права власності яких є предметом позову у цій справі, відмовлено у видачі вказаних свідоцтв з огляду на неможливість приватним нотаріусом отримати витяги з Державного земельного кадастру, котрі є необхідними для видачі свідоцтв про право на спадщину.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що дві земельні ділянки площею 0,17 га та 1,20 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, власником яких була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька с. Світле, Чортківського району Тернопільської області, та її право власності посвідчувалося Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 672014, виданим 29.12.2002 року, без відповідних правових не те підстав за собою зареєстрував ОСОБА_1 .

Суд також вважає, що відповідач ОСОБА_1 , проявивши розумну обачність, не міг не знати про незаконність набуття ним у власність цих земельних ділянок, з огляду на те, що земельна частка (пай), право на яку він успадкував від своєї матері, в натурі не виділялася в порядку, передбаченому ст. ст. 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», оскільки з матеріалів справи не вбачається, що відповідач звертався до Монастириської РДА із заявою про виділення йому, як власнику земельної частки (паю) земельних ділянок в натурі та документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, зазначеному законом.

Згідно з частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гарантуючи захист права власності, законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України.

Метою позову про витребування майна з чужого володіння (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпечення введення позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. Так, у випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на таке майно (пункт 37 Постанова ВП ВС, 06.07.22, справа №914/2618/16 (провадження №12-25гс21).

Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна. Особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, чи набув або не набув володілець право власності (і відповідно право володіння) на таку ділянку чи ні.

Суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовну презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (Постанова ВП ВС, 23.11.21, справа №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21).

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі (ст. 16 Закону України Про державний земельний кадастр).

Водночас, пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Як передбачено пунктами 2, 3 Розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

Організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру регулюються Законом України Про Державний земельний кадастр та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051.

За нормами ст. 9 Закону України Про Державний земельний кадастр внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Згідно з ч. 4 цієї ж статті для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Такі вимоги позивачем пред`явлені і підлягають до задоволення.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Встановлені колегією суддів фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених доказів свідчать про те, що ОСОБА_3 , 1923 р.н. та ОСОБА_3 , 1942 р.н., були членами колективного сільськогосподарського підприємства Світанок.

ОСОБА_3 , 1923 р.н., була матір`ю відповідача ОСОБА_1 та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , 1942 р.н., яка була первісним позивачем у справі, та після її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) до участі у цій справі залучений як правонаступник її син ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , 1942 р.н. за життя набула у власність дві земельні ділянки площею 1,20 га та 0,17 га, право на які посвідчуються Державним актом серії Р1 № 672014, що виданий 29.12.2002 року, тобто уже після смерті ОСОБА_3 , 1923 р.н., яка у спадок своєму синові залишила лише право на земельну частку (пай) Селянської спілки «Світанок» на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії ТР № 0152024 від 25.10.1995 року, в зв`язку з чим земельні ділянки ОСОБА_3 , 1923 р.н. в натурі не виділялися.

Також матеріалами справи підтверджено, зокрема, з книги записів державних актів на право власності на землю взамін сертифікатів громадян смт. Коропець, с. Світле, с. Стігла на території Коропецької селищної ради за рахунок земель КСП «Світанок» Монастириського району Тернопільської області видно, що під № 156 є відомості про ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , жительку с. Світле Монастириського району, на ім`я якої виданий Державний акт серії P1 №672014, яким посвідчене її право власності на дві земельні ділянки площею 0,17 га за № НОМЕР_1 , кадастровий номер :01:001:1629, та площею 1,20 га за №1204, кадастровий номер :01:001:0878 (т.1 а.с. 9-12).

На момент видачі розпорядження головою Монастириської РДА та виготовлення вказаної технічної документації уже існувала Поземельна книга на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0878, що відкрита 26.05.2016 року, та відповідно до запису № 003 від 26.05.2016 року міститься інформація про її власника ОСОБА_3 , первинну позивачку у справі. Окрім цього, із витягу з ДЗК про земельну ділянку № НВ-022 від 17.12.2022 року видно, що державна реєстрація вказаної земельної ділянки здійснена на основі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 11.05.2004 року, розробником якої було ТОВ «Галицькі землі».

Отже, ОСОБА_3 , 1942 року народження ще за життя оформила у встановленому законом порядку право власності на спірні земельні ділянки, тому вони є об`єктом спадкування і були успадковані саме ОСОБА_2

ОСОБА_1 , отримавши у приватного нотаріуса Садівського М.А. свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.06.2016 року, відповідно до якого він набув лише право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Світанок», що розташована в смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, в розмірі 1,30 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, тому і звернувся до Монастириської районної державної адміністрації із письмовою заявою від 10.06.2016 року, в якій просив надати дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, розбіжності та невідповідності у підставах для набуття права на землю спадкоємцем ОСОБА_1 під час надання дозволу на виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробки згаданої землевпорядної документації та в подальшому, як наслідок, державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, очевидно виникли у зв`язку з повним співпадінням анкетних даних ОСОБА_3 (1923 року народження) та ОСОБА_3 (1942 року народження), зокрема і з тим, що такі дані про дату народження не зазначалися ні у вказаному вище сертифікаті на право на земельну частку (пай), ні у Державному акті на право приватної власності на землю.

Не заслуговує на увагу посилання представника заявника на те, що для з`ясування питання стосовно накладення земельних ділянок, необхідні спеціальні знання, якими ні суд, ні адвокати, ні інші учасники справи не володіють, тому у даній справі треба було призначити земельно-технічну експертизу, оскільки як вбачається із матеріалів справи, а саме із Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 672014 ОСОБА_3 , 1942 р.н. належали дві земельні ділянки, площею 1,20 га та 0,17 га, які в експлікації площ земельних ділянок на території Коропецької селищної ради знаходяться відповідно під номерами 1204 та 1173 та відповідно вказаним земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери :01:001:0878 та :01:001:1629. Дані земельні ділянки з зазначеними кадастровими увійшли до технічного завдання за замовленням ОСОБА_1 (т.1 а.с. 57-63). Отже із даних документів чітко вбачається, що саме земельні ділянки які успадкував позивач ОСОБА_2 , за відсутністю на те відповідних правових підстав, перейшли у власність відповідача ОСОБА_1 .

Також, колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність у матеріалах справи будь-які доказів того, що позивач ОСОБА_3 , отримавши 29.12.2002 року Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 672014, зверталась у відповідні державні органи у порядку, визначеному законодавством, для завершення процесу формування земельної ділянки, оскільки пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, а Державний акт на землю серії Р1 № 672014 якраз підтверджує право власності на спірні земельні ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги на які посилається заявник зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Скиданюка М.В. слід залишити без задоволення, а рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Скиданюк Михайло Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 03 жовтня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома