КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/5152/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Желепи О.В., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Радецькою Тетяною Петрівною, на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Цуранова А.Ю., дата складення повної ухвали не зазначена,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики, -

встановив:

1. Короткий виклад обставин справи.

У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (будинку) та визнання відповідачки солідарною боржницею у виконавчому провадженні, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

27 травня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 . Заборонити вчиняти будь-які дії та будь-кому щодо транспортного засобу Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , що можуть вплинути на фактичну вартість транспортного засобу (експлуатацію, ремонт, переобладнання, відчуження/перереєстрація).

Вимоги заяви мотивує тим, що в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Предметом спору у цивільній справі є поділ спільного сумісного майна, набутого за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, серед якого є заявлений за зустрічною позовною заявою автомобіль марки Kia Sorento, як об`єкт спільної сумісної власності подружжя.

Вказує, що позивачкою за зустрічним позовом заявлено вимоги про стягнення ринкової вартості частки автомобіля шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі частки вартості транспортного засобу.

Позивачці за зустрічним позовом належить частки права власності на автомобіль марки KIA модель SORENTO, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який набутий в шлюбі, є спільним сумісним майном подружжя, право власності на частку якого порушено відповідачем за зустрічним позовом, що підтверджено постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року у справі №376/1873/21. Наведене, на переконання ОСОБА_1 , є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки предметом спору за зустрічним позовом є спірний автомобіль, поділ якого здійснюється в межах розгляду справи 357/5152/24.

Вказує, що після звернення ОСОБА_1 до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя та оскарження рішення Сквирського районного суду Київської області 06 вересня 2021 року у справі №376/1873/21, ОСОБА_2 в період з 01 березня 2024 року по 27 травня 2025 рік здійснив 11 разів перереєстрацію транспортного засобу.

Вказує, що на теперішній час існує ризик подальшого відчуження майна яке фактично перебуває в розпорядженні ОСОБА_2 , існує ризик зміни даного автомобіля шляхом його переобладнання, зміни, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову.

Просить заяву задовольнити.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовивши у задоволенні заяви, суд першої інстанції вказав, що до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів щодо належності на праві власності вказаного вище транспортного засобу відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 . Такими доказами можуть бути, зокрема, копія свідоцтва про реєстрацію права власності на транспортний засіб, відповідь з Територіального сервісного центру.

Також суд зазначив, що за змістом уточненої зустрічної позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог убачається, що крім позовної вимоги про визнання недійсним договору позики від 13 березня 2023 на суму 30 000 доларів США, заявлені нові позовні вимоги, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки транспортного засобу Марки КІА, модель SORENTO, державний номер: НОМЕР_2 ; VIN: НОМЕР_3 , колір чорний, кузов ТЗ: універсал; тип ТЗ: легковий, об`єм двигуна 2199, 2012 року випуску; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 1/2 частки вартості транспортного засобу Марки КІА, модель SORENTO, державний номер: НОМЕР_1 ; VIN: НОМЕР_3 , колір чорний, кузов ТЗ: універсал; тип ТЗ: легковий, об`єм двигуна 2199, 2012 року випуску. Питання щодо прийняття або повернення уточненого зустрічного позову та заяви про збільшення вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції на момент розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову не вирішено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з постановленою ухвалою, адвокатом Радецькою Т.П., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність оскаржуваної ухвали, постановленої із порушенням норм процесуального та матеріального права.

У справі про поділ майна подружжя позивачка за зустрічним позовом просила забезпечити позов щодо автомобіля KIA Sorento, який є спільним майном. У первісному позові цей автомобіль не був зазначений, тому відповідачка подала зустрічний позов для захисту права на свою частку.

Після скасування апеляційним судом незаконного відчуження автомобіля (справа №376/1873/21) з`ясувалося, що позивач за первісним позовом багаторазово перереєстровував авто на інших осіб, залишаючись фактичним користувачем. Це підтверджує ризик приховування або знецінення майна, що ускладнить виконання майбутнього рішення суду.

Суд першої інстанції відмовив у забезпеченні позову, мотивуючи тим, що уточнений зустрічний позов ще не прийнято. Така відмова є незаконною, оскільки забезпечення позову може застосовуватись на будь-якій стадії розгляду справи і не залежить від результату прийняття заяви.

Наявність спору про автомобіль підтверджена рішенням апеляційного суду, а сам автомобіль є предметом поділу у справі №357/5152/24. Тому вжиття заходів забезпечення є необхідним для ефективного захисту права на частку у спільному майні.

Предметом спору у справі №357/5152/24 є весь комплекс спільного майна подружжя, включно з автомобілем. Презумпція спільності права власності подружжя закріплена у статті 60 СК України. Поділ майна має здійснюватися з урахуванням принципу процесуальної економії та правових позицій Великої Палати Верховного Суду (постанови від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, від 22.09.2020 у справі №910/3009/18), згідно з якими ефективний спосіб захисту повинен забезпечувати відновлення порушеного права чи компенсацію.

Відмова суду першої інстанції у вжитті заходів забезпечення з мотивів відсутності рішення щодо уточненої зустрічної позовної заяви суперечить нормам процесуального законодавства, адже забезпечення позову може застосовуватись на будь-якій стадії незалежно від прийняття заяви.

Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

5. Позиція учасників справи.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки не повідомляли.

Відповідно до статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 із позовом про поділ майна подружжя, у якому просить:

- поділити спільне майно із відповідачкою, виділивши ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на:

o будинку АДРЕСА_1 ;

o залишити за відповідачкою право власності на будинку АДРЕСА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 солідарною боржницею в сумі 715 600 гривень по виконавчому провадженню ВП №69198716 ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по наказу Господарського суду Київської області по справі №911/2442/18 на користь КБ "ПриватБанк" (том 1 а.с. 1-5).

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_2 подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просив суд накласти арешт на майно ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 41-43).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2024 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме будинок АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 50-52).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду (том 1 а.с. 56-57).

ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якій просить суд:

- визнати недійсним договір позики оформлений розпискою від 13 березня 2023 року на суму 30 000,00 доларів США, укладений між ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_3 (том 1 а.с. 86-94).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду (том 2 а.с. 73-76).

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2021 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання угоди укладеною. Визнано укладеним договір дарування транспортного засобу - легкового автомобіля КІА SORENTO, 2012 року випуску, колір - чорний, загальний легковий універсал - В, номер шасі НОМЕР_3 , від 13 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Скасовано право власності ОСОБА_1 на автомобіль КІА SORENTO, 2012 року випуску, колір - чорний, загальний легковий універсал - В, номер шасі НОМЕР_3 , держаний номерний знак НОМЕР_4 , що належить їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 3242.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль КІА SORENTO, 2012 року випуску, колір - чорний, загальний легковий універсал - В, номер шасі НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_4 (том 1 а.с. 146-147).

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року рішення Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання угоди укладеною залишено без задоволення (том 2 а.с. 222-233).

26 травня 2025 року ОСОБА_1 подано уточнену зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якій просить:

- визнати недійсним договір позики оформлений розпискою від 13 березня 2023 року на суму 30 000,00 доларів США, укладений між ОСОБА_2 та позикодавцем ОСОБА_3 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частку транспортного засобу марки KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі частки вартості транспортного засобу марки Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 .

26 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про збільшення позовних вимог за зустрічною позовною заявою, у якій просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на частку транспортного засобу марки KIA Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі частки вартості транспортного засобу марки Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 .

27 травня 2025 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 . Заборонити вчиняти будь-які дії та будь-кому щодо транспортного засобу Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , що можуть вплинути на фактичну вартість транспортного засобу (експлуатацію, ремонт, переобладнання, відчуження/перереєстрація) (том 3 а.с. 26-32).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено (том 3 а.с. 52-55).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2025 року заяву адвоката Мочинського А.Р. про залишення позову без розгляду задоволено. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 (том 3 а.с. 72-73).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 та адвоката Радецької Т.П. задоволено. Залишено без розгляду позовну заяву (зустрічну), уточнену позовну заяву (зустрічну) та заяву про збільшення позовних вимог за позовною заявою (зустрічною) ОСОБА_1 (том 3 а.с. 74-75).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом пунктів 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявницею у визначений законом спосіб не доведено доцільності забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , а також забороною вчиняти будь-які дії та будь-кому щодо транспортного засобу Kia Sorento, д.н.з. НОМЕР_1 , що можуть вплинути на фактичну вартість транспортного засобу.

За встановлених обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів позову у зв`язку із недоведеністю ОСОБА_1 того, що не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить чи ускладнить можливе рішення суду першої інстанції по суті спору.

Крім цього, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з уточненнями та заява про збільшення позовних вимог залишені без розгляду.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану адвокатом Радецькою Тетяною Петрівною, залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова