441/1499/25 2/441/933/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01.10.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого Ференц О.І.

за участю секретаря судових засідань Клок Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами

В С Т А Н О В И В:

29.07.2025 позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_5 . Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.03.1991 року житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_4 . Станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору, які не втратили право на частку у його майні, були її мама, чоловік, вона і двоє дітей відповідачі у справі. Таким чином кожен із них набув у власність по 1/5 частині спірного будинковолодіння. Оскільки після смерті лише вона як спадкоємець першої черги спадкування за законом спадщину прийняла, її частка у майні колгоспного двору склала 2/5 частини. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли вона та її діти відповідачі у справі, відтак її частка у спірному будинковолодінні склала 7/15 частин, а відповідачів по 4/15 (1/5 належала їм як частка у майні колгоспного двору і по 1/15 вони успадкували після смерті батька). Одна на сьогодні відповідачі не претендують на свої частки у майні колгоспного двору. Між тим вона позбавлена можливості оформити свої права власності як член колгоспного двору, а також спадкові права на майно в позасудовому порядку через особливий правовий статус нерухомого майна.

З огляду на наведені обставини просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 ..

Сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви про визнання позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дочкою ОСОБА_7 (а.с.13-15). ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.16-18). ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.19).

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25.03.1991 року житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с.22). Підтверджується цей факт також довідкою КП ЛОР "Самбірське МБТІ" № 813 від 29.03.2024 року (а.с.23).

Довідкою виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 1081 від 25.09.2023 року підтверджується, що за період з 01.04.1988 року до 15.04.1991 року в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_4 голова двору, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 (а.с.26).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Косівець Городоцького району Львівської області (а.с.20). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 320 від 26.05.2025 ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована до дня смерті в будинку АДРЕСА_1 . Разом з нею за цією адресою проживали та були зареєстровані дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_5 , та внуки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.26). З матеріалів спадкової справи № 98/2016, заведено після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що спадщину прийняла лише ОСОБА_1 , позивач.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Косівець Городоцького району Львівської області (а.с.21). Згідно довідки виконкому Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області № 319 від 26.05.2025 ОСОБА_5 проживав та був зареєстрований до дня смерті в будинку АДРЕСА_1 . Разом з ним за цією адресою проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , та діти ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.27). Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася (а.с.81).

ОСОБА_1 після смерті матері звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадкове майно житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , однак листом № 248/01-16 від 02.04.2024 їй відмовлено у видачі такого з огляду на віднесення майна до майна колгоспного двору (а.с.24).

Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 01.07.2025, такий 1991 року забудови, складається з чотирьох кімнат, веранди та коридору, загальною площею 70.2 кв.м. (а.с.30-42).

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року.

У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли після припинення колгоспного двору, їхні частки увійшли в склад спадкового майна згідно правил спадкування, які діяли на час відкриття спадщини кожного з них.

Судом встановлено, що членами спірного колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, станом на 15.04.1991 були матір позивачки, позивач, її чоловік, а також діти відповідачі у справі. Таким чином кожен із них як член колгоспного двору набув права на його частку в розмірі по 1/5 частині.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З огляду на те, що позивач у справі ОСОБА_1 , набула у власність 1/5 частину спірного майна як частку у майні колгоспного двору, крім цього вона є єдиним спадкоємцем за законом майна ОСОБА_4 (1/5 частина спірного майна), а також поряд із відповідачами є спадкоємцем майна ОСОБА_5 (1/15 частина спірного майна), спадщину після смерті кожного зі спадкодавців прийняла згідно вимог ЦК України, інші члени колгоспного двору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не претендують на свої частки у майні цього колгоспного двору (8/15 частин спірного майна), про що подали суду відповідні заяви, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює позивачу належне оформлення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає, що за нею слід визнати право власності на ціле будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та як частку у майні колгоспного двору.

З приводу стягнення судових витрат суд дійшов наступного висновку.

Ціна позову становить 841941 грн., відтак згідно вимог ст.4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із цим позовом позивач мала сплатити судовий збір в розмірі 8419 грн., однак вона звільнена від сплати судового збору.

Згідно вимог ч.1 ст.142 ЦПК України у разі серед іншого визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відтак, з урахуванням того, що позивач при поданні позову судовий збір не сплачувала, а згідно вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачів слід стягнути в рівних частинах в користь держави 50 % судового збору, які б позивач мала сплатити при поданні цього позову, тобто по 2104 грн. 75 коп. з кожного (в сумі 4209 грн. 50 коп.).

На підставі ст. 16, 328, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 140, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і як на частку у майні колгоспного двору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , в користь держави 2140 (дві тисячі сто чотири) грн. 75 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь держави 2140 (дві тисячі сто чотири) грн. 75 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ференц О.І.