ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження 2/521/5353/25
15 вересня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
судді Макарової С.В.,
за участю секретаря Віжановської К.С.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу
відповідач : Хаджибейська районна адміністрації Одеської міської ради
предмет позову : визнання права користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позовних вимог останній послався на те, що постійно проживає у спірній квартирі з сім`єю з 1995 року, іншого житла не має.
Підставою вселення позивача стало розпорядження голови Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси вих. 31/18 ісп 139, 23.01.1995.
Так, за розпорядженням позивачу надано право проживання у спірному приміщенні до винесення відповідного рішення виконавчого комітету.
В подальшому, договір найму із позивачем, однак не укладався.
В досудовому порядку відповідач в укладенні такого договору відмовив.
Письмова відмова не оформлена.
Позивач стверджував, що за тридцять років безперервного проживання з законних підстав, набув право користування спірним майном.
Окрім задоволення позовних вимог позивач проси суд встановити порядок виконання рішення суду, за яким рішення є підставою для укладення договору найму.
Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав.
Хаджибейська районна адміністрація Одеської міської ради процесуальним правом надання відзиву не скористалась.
Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:
Позивач постійно з 1995 року проживає з родиною в квартирі АДРЕСА_1 , іншого житла не має.
Підставою вселення позивача стало розпорядження голови Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси вих. 31/18 ісп 139, 23.01.1995.
Так, за розпорядженням позивачу надано право проживання у спірному приміщенні до винесення відповідного рішення виконавчого комітету.
В подальшому, договір найму із позивачем, однак не укладався.
Спірне приміщення є придатним для проживання.
Правомірність проживання позивача із родиною протягом тридцяти років відповідачем не оспорена.
В досудовому порядку відповідач в укладенні договору найму відмовив.
Письмова відмова не оформлена.
На час вирішення спору в спірному приміщенні позивачем здійснений капітальний ремонт, що підтверджується актом про проживання КП ДЕЗ «Бугаївський».
Іншого житла позивач не має.
Відповідно до частин першої, третьої статті 47 Конституції України кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
За загальними засадами цивільного законодавства України особа набуває право користування житлом на законних підставах, що включають народження дитини (яка автоматично набуває право користування житлом батьків), вселення в житло як члена сім`ї наймача (за згодою наймача та наймодавця), або укладення договору оренди, купівлі-продажу чи іншого правочину, який надає таке право.
Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюється законом.
Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.
Не можуть бути самостійним предметом договору найму житлового приміщення не придатні для проживання (підвали та ін.), а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо),які здаються в найм тільки разом з житловим приміщенням.
Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до положення статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
В контексті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем.
Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.
Враховуючи правомірне вселення позивача у спірне житлове приміщення, наявність достатніх триваючих відкритих зв`язків з конкретним місцем проживання, обізнаність органів влади із вищевказаними обставинами, суд вважає, що позовні вимоги позивача не суперечить принципу верховенства права.
Встановлене судом відповідачем не спростовано.
В порядку ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні.
Обраний позивачем спосіб виконання судового рішення забезпечує ефективну реалізацію права користування майном.
Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Встановити порядок виконання вказаного рішення суду, за яким рішення суду є підставою для укладення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) договору найму на квартиру АДРЕСА_1 .
Рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, в порядку та строки визначені ст.284 ЦПК України : Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хаджибейського районного суду м.Одеси. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в порядку та строки передбаченіст.ст.354,355ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя: Світлана МАРКАРОВА

Повний текст рішення виготовлений 15.09.2025

15.09.25