Справа № 638/9507/25
Провадження № 2-о/638/207/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документі,-

ВСТАНОВИВ:

21.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника адвоката Матвєєвої Т.С., заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, згідно прохальної частини якої просить суд: встановити юридичний факт, що свідоцтво №11, яке видане 25.07.1985 року Харківським професійно-технічним училищем облпобутуправління належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заява обґрунтована тим, що згідно паспортних даних заявником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З досягненням пенсійного віку, з метою отримання пенсії за віком, заявник почала збір документів на отримання пенсії за віком. Для отримання пенсії за віком, заявник звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області. Однак, працівниками Головного управління пенсійного фонду у Волинській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 , про що було прийнято рішення №51 від 09.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії. Зокрема, у першому абзаці резолютивної частини рішення вказано: за наданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1984 року по 25.07.1985 рік, згідно свідоцтва №11, оскільки прізвище заявника у свідоцтві « ОСОБА_2 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку». Заявник припускає, що сказана помилка могла утворитися при неправильному перекладі прізвища заявника з російської мови на українську. Однак, допущена при заповненні свідоцтва №11 помилка позбавляє заявницю реалізації на отримання пенсії за віком. Встановлення факту належності вищевказаного документу для заявника має юридичне значення, так як остання не зможе реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат за віком.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 29.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

16.06.2025 року від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Оласюк Т.С. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява, в якій представник з поміж іншого зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не є належною заінтересованою особою по справі, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 30.07.2025 року замінено заінтересовану особу Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області та залучено до участі у справі у якості належної заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

26.09.2025 року від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Марчук М.О. до суду надійшли додаткові пояснення, згідно яких останній просить відмовити у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Пояснення обґрунтовані тим, що зі змісті заяви вбачається, що між заявником та заінтересованою особою існує спір про право, оскільки встановлення факту трудових відносин потрібно заявнику для призначення пенсії. У разі незгоди з рішенням органу, що призначає пенсію, особа має звертатись за захистом свого права, але не із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, а оскаржити рішення органу Пенсійного фонду України за правилами адміністративного судочинства.

Від представника заявника ОСОБА_1 адвоката Матвєєвої Т.С. до суду надійшла заява, в якій надані додаткові пояснення. Зокрема зазначає, що представник заінтересованої особи не вірно тлумачить норми матеріального права, оскільки заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, але при цьому не ставить питання щодо оскарження рішення про відмову у призначенні пенсії. Також зазначає, що в написанні імені заявника в правовстановлюючому документі та похідних від нього документах дійсно допущено помилку, яку неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності їй свідоцтва №11, яке видане 25.07.1985 року Харківським професійно-технічним училищем облпобутуправління в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації нею права на пенсійне забезпечення. Враховуючи викладене, представник заявника просить суд задовольнити подану заяву та судове засідання провести без участі заявника та її представника.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, викладені у письмових заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що копією паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 13.03.2001 року Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області; карткою платника податків, згідно якої присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків № НОМЕР_2 ; трудовою книжкою серії НОМЕР_3 ; паспортом для виїзду за кордон НОМЕР_4 ; свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 ; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 ; атестатом №491 від 25.07.1983 року, згідно якого закінчила Харківське професійно-технічне училище Харківського обласного (міського) управління побутового обслуговування населення; свідоцтвом про присвоєння кваліфікації серії НОМЕР_7 ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2; податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця заявником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »).

Рішенням № НОМЕР_8 від 09.10.2024 року, прийнятого начальником Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком. Зокрема, у мотивувальній частині вказаного рішення зазначено, що за наданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1984 року по 25.07.1985 рік, згідно свідоцтва №11, оскільки прізвище заявниці у свідоцтві « ОСОБА_5 » не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 ». Для зарахування періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Дослідженими судом докази підтверджується, що всі правовстановлюючі документи, в тому числі ті, що підтверджують трудовий стаж, належать заявнику ОСОБА_1 . Переважна більшість цих документів оформлювалася на російській мові.

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 13.03.2001 року Червонозаводським РВ УМВС України в Харківській області, прізвище, ім`я, по-батькові заявника записано українською мовою, як « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , російською мовою « ОСОБА_6 ».

Відповідно до статті 40 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" прізвища, імена та по батькові громадян України виконуються державною мовою відповідно до правил українського правопису, передаються шляхом транслітерації за допомогою літер відповідного алфавіту згідно із звучанням державною мовою та не перекладаються іншими мовами. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища, імені та по батькові відповідно до своєї національної традиції.

На виконання вимог зазначеної статті, прізвище заявника у паспорті громадянина України зазначено відповідно до транскрибованого запису російського прізвища "ОСОБА_7 " як " ОСОБА_3 ".

Разом із цим, в свідоцтві №11, виданого заявнику 25.07.1985 року, на підтвердження того, що заявник в 1984 році вступила до Харківського професійно-технічного училища облпобутуправління та в 1985 році закінчила повний курс навчання по спеціальності закрійник жіночого і дитячого легкого одягу і чоловічих сорочок та присвоєно відповідну кваліфікацію, прізвище заявника зазначено « ОСОБА_8 », і як вбачається, уповноваженою особою навчального закладу допущено помилку в прізвищі.

При цьому, сумнівів у належності вказаного свідоцтва заявнику ОСОБА_1 не виникає, оскільки, крім іншого, збігаються відомості у даті народження, та ім`я й по-батькові заявника. Вказані розбіжності у написанні прізвища заявника викликані різним його перекладом з російської мови на українську, що не може бути перешкодою у реалізації її права на призначення пенсії за віком, а тому підлягає захисту в судовому порядку.

Крім цього, щодо твердження представника заінтересованої особи, що в даному випадку виник між сторонами спір про право, не відповідає обставинам у справі, оскільки заявник не оскаржує рішення щодо відмову у призначенні пенсії, а лише просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності відомостей, зазначених у офіційних документах, які видавалися йому на законних підставах і які не містять жодних ознак недостовірності чи втручання. Відсутність або неточність записів у первинних документах, так само як і вільний переклад російською/українською мовою , допущені сторонніми особами незалежно від волі заявника, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та кадрових документів на підприємстві чи у закладі вищої освіти і, в свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (адміністрації вишу, тощо) не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту, що має юридичне значення, є доведеним під час судового розгляду та підлягає задоволенню, оскільки дані її свідоцтва не відповідають прізвищу заявниці, вказаному у її паспорті. Встановлення факту належності вказаного документу має пряме відношення для призначення пенсії, а іншим способом вона підтвердити вказані факти не має можливості.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 265, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документі задовольнити.

Встановити юридичний факт, що свідоцтво №11, яке видане 25 липня 1985 року Харківським професійно-технічним училищем облпобутуправління належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: