Справа № 487/3445/25
Провадження № 2/487/2064/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі - судді Скоринчук К.М.,

секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач, Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», через свого представника Ляр Д.Ю., за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.04.2020 у загальному розмірі 33 750,46 грн та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 30.04.2020 відповідач ОСОБА_2 звернувся в банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим у той же день підписав заяву № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої останньому був відкритий кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" і "Тарифами банку" складає договір про надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України і відповідно формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи Банку». Позивач вказує, що підписаною заявою відповідача підтверджується факт повного інформування останнього про умови кредитування в банку, які були надані відповідачу для ознайомлення в письмовій формі.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на положення ст. ст. 207, 638 ЦК України, а також вказує, що свідченням визнання відповідачем угоди є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що відповідає положенням ч. 2 ст. 642 ЦК України. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30.04.2025 року має заборгованість у розмірі 33 750,46 грн, яка складається з: 27 961,82 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 788,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, позивач був змушений звернутися з названим позовом до суду.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Представник позивача разом з позовною заявою надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження по справі, а також позовну заяву з додатками до неї отримав особисто.

Правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. У своїй заяві від 05.09.2025 просив суд при ухваленні рішення врахувати вимоги законодавства щодо звільнення його як військовослужбовця від сплати відсотків та штрафних санкцій за кредитним договором від 30.04.2020. На підтвердження свого статусу надав копію військового квитка та військового посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Ураховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 30.04.2020 року відповідачем ОСОБА_2 підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк». Названа заява була підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».

На підставі укладеного договору відповідачу був відкритий картковий рахунок, встановлений кредитний ліміт для користування наданими кредитним коштами, видано кредитну картку.

В анкеті-заяві від 30.04.2020 сторони визначили розмір реальної річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, загальні витрати за кредитом, умови здійснення розрахунків, періодичність платежів, порядок повернення кредиту, умови відповідальності за невиконання зобов`язань тощо.

Крім того, в цей же день відповідач був ознайомлений з умовами кредитування шляхом підписання останнім Паспорту споживчого кредиту, що у свою чергу підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування.

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З наданого банком розрахунку вбачається, що у відповідача за кредитним договором № б/н від 30.04.2020 станом на 30.04.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 33 750,46 грн, яка складається з: 27 961,82 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 788,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

З доданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_2 здійснив 11.04.2025 року в сумі 1 000,00 грн.

При розгляді вказаної справи бере до уваги, що ОСОБА_2 уклав кредитний договір з позивачем, отримав та користувався вказаними коштами, що підтверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а отже суд вважає, що відповідач був обізнаний, що кошти взяті в борг підлягають поверненню на умовах визначених позивачем.

Укладений між сторонами договір у виді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30.04.2020 не оспорений відповідачем. Протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору відповідач не відмовився від кредитного договору та, як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач активно користувався карткою, здійснюючи видатки по карті і поповнюючи баланс по картці.

Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням картки відповідача та незаконну видачу вказаних карток на ім`я ОСОБА_2 третім особам.

Враховуючи, що відповідачем не спростовано наявності боргу та не наведено власного контррозрахунку, поданий позивачем детальний розрахунок заборгованості суд вважає правильним та таким, що достовірно підтверджує наявну заборгованість відповідача перед позивачем.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд бере до уваги таке.

Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору.

Що стосується заявленого відповідачем клопотання щодо врахування при ухваленні рішення положень законодавства щодо звільнення військовослужбовців від сплати відсотків та штрафних санкцій, суд зазначає таке.

Частина 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Аналіз викладених положень дає можливість зробити висновок, що пільги стосовно звільнення від нарахування процентів за користування кредитом мають не всі військовослужбовці, а лише ті, які підпадають під визначені у законі категорії. Категоріями військовослужбовців, які мають пільги щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: 1) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; 2) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 3) інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

На підтвердження наявності у відповідача ОСОБА_2 пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стороною відповідача надано копію військового квитка серії НОМЕР_1 від 14.03.2012 (1 та 8-9 сторінки), копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 03.09.2025; копію направлення № 841 на медичний огляд військово-лікарською комісією від 04.08.2025; копію медичної характеристики від 04.08.2025.

З названих документів вбачається, що ОСОБА_2 був прийнятий (призваний) на військову службу 07.06.2024. Проте, достовірних відомостей про те, чи був відповідач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України матеріали справи не містять.

Таким чином, з наданих суду документів не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є: 1) військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; або 2) військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; або 3) іншим військовослужбовцем, під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону.

У зв`язку з тим, що матеріали справи не містять достовірних даних про те, що відповідач відноситься до категорії мобілізованих військовослужбовців під час дії особливого періоду або який брав чи бере участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у суду відсутні підстави для застосування до відповідача пільг щодо не нарахування процентів за користування кредитом за кредитним договором, укладеним з позивачем.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, а тому він підлягає до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.04.2020 у розмірі 33 750,46 грн, з яких: 27 961,82 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 788,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: К.М. Скоринчук