Справа №766/9768/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувачі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", Акціонерне товариство "Райффайзен Банк",

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій просила:

- визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо незняття арешту з усього майна, що належить їй на праві власності;

- зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зняти арешт з усього майна, що належить їй на праві власності, який було накладено постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні Сколібог О.М. від 08.02.2012 року в рамках виконавчого провадження ВП 30893072;

- зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зняти арешт з усього майна, що належить їй на праві власності, який було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 31.08.2015 року в рамках виконавчого провадження ВП № 47704205.

В обґрунтування скарги зазначила, що під час оформлення спадщини їй стало відомо про наявність арештів, накладених на все нерухоме майно, які накладені за постановами ВДВС Дніпровського РУЮ 05.05.2009 року та 08.02.2012 року. 20.02.2025 року її адвокат звернулася до Дніпровського ВДВС у м. Херсоні з адвокатським запитом з метою отримання інформації щодо підстав накладення арешту на все майно, та згідно листа виконавчої служби від 03.03.2025 р. отримала інформацію, що на виконанні у ВДВС перебувало виконавче провадження № 12371404 з примусового виконання виконавчого листа № 2-916, виданого 31.03.2009 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ВАТ «СЕБ Банк» в сумі 26777,85 грн. 13.04.2009 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.09.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; на виконанні у перебувало виконавче провадження № 30893072 з примусового виконання виконавчого листа № 2-623/10, виданого 24.03.2010 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 31733,72 грн. 26.01.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.02.2012 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 24.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»; на виконанні перебувало виконавче провадження № 47704205 з примусового виконання виконавчого листа № 666/5659/13, виданого 17.01.2015 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ РФ «Аваль» в сумі 970768,33 грн. 05.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 31.08.2015 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 21.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». При зверненні адвоката із заявою про зняття арештів, виконавчою службою повідомлено, що 28.03.2025 р. вилучено обтяження 8691070 (ВП 12371404), щодо інших зазначено про відсутність правових підстав для скасування арешту. Вказує, що підстави для наявності обтяження, яке накладено в рамках ВП № 30893072, відсутні через: по-перше, закінчення строку для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання; по-друге, у зв`язку із погашенням ОСОБА_2 боргу перед ПАТ «Укргазбанк» в повному обсязі; щодо ВП №47704205, то у вказаному виконавчому провадженні борг сплачено основним боржником, що виключає можливість відкриття виконавчого провадження щодо поручителя. Станом на день звернення до суду зі скарго, за даними АСВП відкритих виконавчих проваджень не має.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2025 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд, запропоновано державному виконавцю в разі не згоди зі скаргою викласти свої заперечення проти неї письмово з наданням відповідних доказів, вручив їх копію скаржнику до початку розгляду скарги за суттю; зобов`язано державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати в судове засідання для огляду матеріали виконавчих проваджень №30893072 та №47704205 або направити на адресу суду належним чином засвідчені копії вказаних виконавчих проваджень.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2025 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 30.06.2025 року направлено вдруге Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для виконання, встановивши строк для її виконання до 18.09.2025 року включно; судове засідання відкладено.

21.08.2025 року представником Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подано відзив на скаргу, у якому просив відмовити у задоволенні скарги, провести розгляд справи у відсутність представника. Вказав, що підстави для зняття арешту відсутні, оскільки боржником борги не сплачено. Надати копії документів виконавчих проваджень не можливо, оскільки вони знищені за терміном зберігання.

В судове засідання сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви представника заявника скарги та АТ "Райффайзен Банк" про розгляд справи у відсутність.

Оскільки за приписами ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність осіб, що не з`явились в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.02.2010 року у справі №2-623/10 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» борг за кредитним договором №391 від 22.05.2008 року, який склався станом на 14.12.2009 року у загальній сумі 4475,03 доларів США та 5429,95 грн, а також 530,96 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Постановою головного державного виконавця Сосницького відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Терещенко А.С. від 07.11.2024 року ВП №61653417 при примусовому виконанні виконавчого листа №2-623/10 виданого 24.03.2010 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу в сумі 4475,03 дол. США (на момент відкриття згідно курсу НБУ 30.03.2020 сума боргу 126119,77 грн) та 5429,95 грн, виконавче провадження закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.12.2014 року у справі №666/5659/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором №014/11/1730 станом на 27.11.2014 року у розмірі 60861,08 доларів США (еквівалентно 970768,33 грн), з яких: заборгованість по кредиту 38659,24 доларів США (еквівалентно 578608,40 грн), заборгованість по сплаті відсотків 10355,09 доларів США (еквівалентно 154983,44 грн), 15846,75 доларів США (еквівалентно 237176,48 грн); стягнуто по 1720,50 грн. з кожного в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

За довідкою про стан кредиту №2 від 28.11.2024 р. АТ «Райффайзен Банк», 12.03.2021 року заборгованість за кредитним договором №014/11/1730 від 21.02.2008 р. була відступлена на користь Нового кредитора АТ «Оксі Банк». За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №414198633 від 19.02.2025 р., за пошуком власника ОСОБА_1 встановлено наявність відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8691070 зареєстрований 05.05.2009р. на підставі постанови про накладення арешту б/н від 05.05.2009р. ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні на все майно ОСОБА_1 ; арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 12142372 зареєстрований 08.02.2012 р. на підставі постанови про накладення арешту 30893072 від 08.02.2012 р. ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсон на все майно ОСОБА_1

03.06.2025 року адвокат Супрун Н.В. звернулася із заявою до Дніпровського ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зняття арешту з усього належного ОСОБА_1 майна.

03.03.2025 року за вих. №11995 Дніпровським ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на заяву адвоката повідомлено, що згідно даних ВП (спец-розділ) на виконанні у Відділі перебувало:

виконавче провадження № 12371404 з примусового виконання виконавчого листа № 2-916, виданого 31.03.2009 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ВАТ «СЕБ Банк» в сумі 26777,85 грн. 13.04.2009 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 25.09.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»;

виконавче провадження № 30893072 з примусового виконання виконавчого листа № 2-623/10, виданого 24.03.2010 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в сумі 31733,72 грн. 26.01.2012 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 08.02.2012 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 24.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»;

виконавче провадження № 47704205 з примусового виконання виконавчого листа № 666/5659/13, виданого 17.01.2015 Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ РФ «Аваль» в сумі 970768,33 грн. 05.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 31.08.2015 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 21.12.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, повідомлено, що надати матеріали виконавчих проваджень не має можливості у зв`язку із їх знищенням за терміном зберігання.

11.06.2025 р. за вих. №38361 Дніпровським ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на заяву адвоката повідомлено, зокрема ту саму інформацію, що і у листі від 03.03.2025 р., лише додано, що в межах ВП 12371404 з примусового виконання виконавчого листа №2-916 28.03.2025 року державним виконавцем в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вилучено обтяження №8691070. Підстав для вилучення обтяжень в інших ВП відсутні.

Матеріали справи не містять жодних постанов ДВС як про накладення арешту на майно так і постанов про завершення виконавчих проваджень, що стосуються заявниці скарги.

Щодо ВП №30893072.

Як слідує з листа Дніпровського ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вказане виконавче провадження постновою від 24.12.2012 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У відповідності до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, який повернуто постановою від 24.12.2012 року мав бути повторно пред`явлений до примусового виконання до 24.12.2013 року. В той же час, у листі виконавча служба не зазначає про те, чи пред`являвся повторно вказаний виконавчий лист на примусове виконання чи ні.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Судом встановлено, що державним виконавцем, не зважаючи на те, що виконавчий лист №2-623/10 був повернутий 24.12.2012 року, строк пред`явлення його до виконання сплив 24.12.2013 року, арешту з майна ОСОБА_1 знято не було.

Щодо ВП №47704205.

Як слідує з листа Дніпровського ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вказане виконавче провадження постановою від 21.12.2015 року повернуто стягувачу на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

За ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, який повернуто постановою від 21.12.2015 року мав бути повторно пред`явлений до примусового виконання до 21.12.2016 року. В той же час, у листі виконавча служба не зазначає про те, чи пред`являвся повторно вказаний виконавчий лист на примусове виконання чи ні.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Правові підстави для повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, у статті 48 Закону № 606-XIV визначались так: виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню) (частина перша цієї статті); виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання (частина друга цієї статті).

У Законі України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) на відміну від Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, не визначається як окрема підстава завершення виконавчого провадження, а є правовою підставою для закінчення виконавчого провадження (пункт 10 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувана від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувана, ліквідації юридичної особи-сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини перша та друга статті 49 Закону № 606-XIV).

Підстави для закінчення виконавчого провадження на момент розгляду цієї справи в судах визначені у частині першій статті 39 Закону № 1404-VIІІ.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2025 року в справі № 2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24) зазначила, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV (частиною першою статті 39 Закону № 1404- VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VI11).

Водночас частиною п`ятою статті 47 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 37 Закону № 1404-VIII).

Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.

Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Схожі за змістом норми містяться у частинах першій, другій статті 40 Закону № 1404-VIII.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що законодавець у Законі № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).

Отже, за загальним правилом, повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність в боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, не є підставою для зняття арешту з майна боржника, оскільки така обставина не належить до винятків, передбачених частиною третьою статті 37 Закону № 1404-VIII.

Подібні висновки сформульовані в постановах Верховного Суду від 17 січня 2018 року в справі № 910/8019/15, від 06 березня 2019 року в справі № 263/1468/17, від 04 березня 2020 року в справі № 127/2-1421/09, від 16 березня 2020 року в справі № 137/1649/17, від 29 березня 2023 року в справі № 202/1182/22.

Однак, як зауважила колегія суддів Верховного Суду у постанові від 06.08.2025 року у справі №751/9335/24, Велика Палата Верховного Суду висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

Відповідно до статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із статтею 23 Закону № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що виконавчий лист №666/5659/13 був повернутий 21.12.2015 року, строк пред`явлення його до виконання сплив 21.12.2016 року, повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся.

Стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (стаття 371 ЦПК України 2004 року та стаття 433 ЦПК України).

Відповідно до статті 24 Закону № 606-XIV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред`явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом. Для інших виконавчих документів пропущений строк поновленню не підлягає.

Аналогічні положення містить частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII, який набув чинності 05 жовтня 2016 року.

Верховний Суд у постанові Верховного Суду у постанові від 06.08.2025 року у справі №751/9335/24 вказав, що застосування арешту майна боржника як обмежувального заходу не повинно призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (зокрема приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

У постановах Верховного Суду від 18 січня 2023 року в справі № 127/1547/14-ц, від 09 січня 2023 року в справі № 2-3600/09, від 07 серпня 2024 року в справі № 14-7238/2009 сформульовано правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У цій справі судове рішення, на виконання якого накладався арешт на майно ОСОБА_1 , не перебуває на примусовому виконанні понад 10 років, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа сплив та не був поновлений.

Майнових претензій стягувач до ОСОБА_1 не пред`являє.

Подальше накладення арешту на майно боржниці є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном та обмежує права ОСОБА_1 , позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги, що після звернення адвоката заявниці до органу ДВС із заявою про зняття арештів по трьом ВП, з одного ВП 12371404 державним виконавцем було вилучено в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження №8691070,п іншим питання невирішено.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з вимогами ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки судом встановлено, що арешт з майна заявниці не знятий, дійшов висновку про задоволення скарги в повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 23.09.2025 р.

Керуючись ст. 127, 447, 449, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на дії/бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, місцезнаходження: м.Одеса, вул. Танцюри Євгенія, буд. 42), стягувачі Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1), Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 4А) задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), щодо незняття арешту з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який було накладено постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні Сколібог О.М. від 08.02.2012 року в рамках виконавчого провадження ВП 30893072;

Зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зняти арешт з усього майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , який було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні від 31.08.2015 року в рамках виконавчого провадження ВП № 47704205.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

СуддяО. В. Ус