Справа № 308/7478/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

секретар судового засідання Сапронов А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні суду в порядку заочного розгляду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та процентів,-

встановив:

29 травня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення 8759, 46 грн. інфляційних втрат та 1710, 22 грн. 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011 року у справі №2-3972/11 за період з 01.04.2020 року по 01.05.2025 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Позов мотивований тим, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972//11 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 11205грн.

01 лютого 2020року ОСОБА_4 відступив всі свої вимоги до ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 за договором цесії від 01.02.2020 року та актом передачі вимог до цього договору. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2020року у справі №2-3972//11 замінено сторону виконавчого провадження на користь ОСОБА_5 .

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20 задоволено позов ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_3 та стягнено з останнього 2913,91грн.3 % річних та 18387,41грн. інфляційних втрат за період 02.08.2011року по 31.03.2020року за невиконання рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972/11.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а єдиним спадкоємцем всього його майна та вимог згідно заповіту від 26.06.2020року являється малолітня дитина ОСОБА_1 ..

Станом на даний момент є невиконані 2 судові рішення: рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972//11 на загальну суму боргу-11205грн. та рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20 на загальну суму боргу-21301,32грн.

Обидва судові рішення до теперішнього часу не виконанні, знаходиться на даний час на примусовому виконанні у приватного виконавця Ярошевського Д. А. (копії інформації з АСВП додаються). Згідно відповіді приватного виконавця від 13.05.2025 року по даним судовим рішенням було стягнуто жодного платежу.

Позивач зазначає, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20 набуло законної сили 06.05.2021року, а відтак у відповідача з`явилося нове грошове зобов`язання у сумі 21301,32грн. і його невиконання також тягне за собою наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

Позивач просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних до 01.05.2025року, які складають: 8759,46 грн. інфляційних втрат та 1710,22 грн. 3% річних за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972//11 за період з 01.04.2020року по 01.05.2025року та 13439,25грн. інфляційних втрат та 2550,91грн. 3% річних за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20 за період з 06.05.2021року по 01.05.2025 року.

Відзиву на позовну заяву у встановлений строк не подано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 22 вересня 2025 року:

- позивач та її законний представник не з`явились, у позовній заяві зазначили, що розгляд справи просять прводити уїх відсутності проти ухвалення заочного рішення заперечень не подав.

- відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання поштових відправлень, які повернулись до суду без вручення та розміщення оголошення на сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, відзив у встановлений судом строк, не подав;

Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку ст.280 ЦПК України вважає за можливе постановити заочне рішення .

Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового засідання.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи:

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972//11 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в загальній сумі 11205грн.

01 лютого 2020року ОСОБА_4 відступив всі свої вимоги до ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 за договором цесії від 01.02.2020 року та актом передачі вимог до цього договору. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.05.2020року у справі №2-3972//11 замінено сторону виконавчого провадження на користь ОСОБА_5 .

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20 задоволено позов ОСОБА_5 до відповідача ОСОБА_3 та стягнено з останнього 2913,91грн.3 % річних та 18387,41грн. інфляційних втрат за період 02.08.2011року по 31.03.2020року за невиконання рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972/11.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, а єдиним спадкоємцем всього його майна та вимог згідно заповіту від 26.06.2020року являється малолітня дитина ОСОБА_1 ..

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 22 серпня 2023 року у справі 2 3972/11 (провадження 6/308/138/23) замінено стягувача ОСОБА_5 на його правонаступника ОСОБА_1 , у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2011 у цивільній справі № 2-3972/11. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29.01.2024року у справі 308/4093/20 замінено стягувача - ОСОБА_5 у виконавчому провадженні 67613862 з виконання виконавчого листа, виданого 08 вересня 2021 року у справі № 308/4093/20. Відтак до малолітньої дитини ОСОБА_1 перейшли всі вимоги які випливають з вищевказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972//11 та рішення цього ж суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20. Позивач зазначає,що перехід прав вимоги від первісного кредитора ОСОБА_5 до малолітньої ОСОБА_1 не потребує доказування, оскільки ці факти встановлені вищезазначеними рішеннями суду.

Станом на день розгляду вказаної справи є два невиконані судові рішення: Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011року у справі №2-3972//11 на загальну суму боргу-11205грн. та рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021року у справі №308/4093/20 на загальну суму боргу-21301,32грн.

Згідно відповіді приватного виконавця від 13.05.2025 року по даним судовим рішенням було стягнуто жодного платежу.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76, ч.1,2ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини встановлені у рішенні.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3ст.2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються його виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу відповідача сплатити заборгованість за не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 1709 грн. 00 коп. 3% річних та 8759 грн. 46 коп. інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011 у справі №2-3972/11 за період з 01.04.2020 по 01.05.2025 та 2550 грн. 91 коп. 3% річних, 13439 грн. 05 коп. інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021 у справі №308/4093/20 за період з 06.05.2021 по 01.05.2025.

За таких обставин, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, перевіривши перерахунок інфляційних витрат та 3 % річних, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 40 коп..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-89, 95, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та процентів задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1709 (одну тисячу сімсот десять) грн. 00 коп. 3% річних та 8759 (вісім тисяч сімсот п`ятдесят дев`ять) грн. 46 коп. інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 14.07.2011 у справі №2-3972/11 за період з 01.04.2020 по 01.05.2025.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 91 коп. 3% річних та 13439 (тринадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн. 05 коп. інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2021 у справі №308/4093/20 за період з 06.05.2021 по 01.05.2025.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті оди надцять) грн. 40 коп..

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Закарпатського апеляційного суду

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 26 вересня 2025 року.

Суддя Дегтяренко К.С.