Єдиний унікальний номер 719/844/25
Номер провадження 2-о/719/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

cудді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Тартус І.М.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Ладан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Новодністровськ, Чернівецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , за підписом представника ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2025 року заявник ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_1 , звернулася в суд з заявою про видачу обмежувального припису, зазначивши заінтересованою особою ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що з 04 вересня 2022 року заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі із заінтересованою особою, який розірвано 08 квітня 2025 року за рішенням суду. Вказує, що ще під час спільного проживання ОСОБА_3 неодноразово чинив стосовно ОСОБА_2 та її доньки психологічний тиск; застосовував психологічне насильство та постійні образи, що і стало підставою припинення сімейних відносин.

Зазначає, що після розірвання шлюбу заінтересована особа і надалі постійно висловлюється в адресу заявника нецензурною лайкою, допускає погрози та образливі висловлювання, які принижують її честь та гідність, ділову репутацію, здійснює інші дії особистого характеру, спрямовані на моральне приниження та психологічний тиск, у зв`язку із чим заявник зверталася до правоохоронних органів із відповідними заявами. Така поведінка ОСОБА_3 також поширюється на батьків та доньку заявника. Через зазначені систематичні дії ОСОБА_3 ОСОБА_2 змушена була звернутися до психолога, оскільки перебувала в стані емоційного виснаження, тривожності та постійного стресу. Окрім того, ОСОБА_3 втручається в особисте життя заявника, пишучи її друзям, щоб з`ясувати деталі особисто життя, місце перебування та інші особисті обставини, висловлює образливі та принизливі припущення з метою формування негативного образу ОСОБА_2 у третіх осіб.

З огляду на постійні образи, безперервні повідомлення та систематичне переслідування, що має загрозливий характер, вважає заявника особою, яка зазнала домашнього насильства, та просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 строком на 6 місяців із встановленням обмеження прав та покладенням на нього ряду обов`язків.

Ухвалою суду від 23.09.2025р. відкрито окреме провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, запропоновано заінтересованій особі подати до судового засідання письмові пояснення до заяви з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, призначено судове засідання на 26 вересня 2025 року о 09 год. 00 хв., яке відкладено за клопотанням представника заінтересованої особи на 01 жовтня 2025 року о 10 год. 00 хв.

Заявник та заінтересована особа, будучи належним чином повідомленими через своїх представників про дату, час та місце судового засідання, в таке не з`явились, жодних заяв чи клопотань в суд не подавали.

Згідно з ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223, 240 ЦПК України, зважаючи на явку у судове засідання представників заявника та заінтересованої особи, суд дійшов висновку про проведення судового засідання у відсутності заявника та заінтересованої особи.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримала з підстав, наведених в останній. Додатково повідомила, що переслідування зі сторони ОСОБА_3 тривають по сьогоднішній день, зокрема, останній телефонує не лише заявнику, а погрожує чоловіку, із яким ОСОБА_2 перебуває у стосунках, в наслідок чого також було подано звернення до органів поліції. Щодо самої ОСОБА_2 , то заявник двічі зверталася у поліцію із повідомленнями про протиправні дії ОСОБА_3 , однак їй відмовили у прийнятті другої заяви, оскільки останній є військовослужбовцем та провести будь-які бесіди із ним неможливо. Додатково надала виписку із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 12.09.2025р. Просить заяву задоволити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 заперечила проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису, стверджуючи, що після розірвання шлюбу у колишнього подружжя склались непрості стосунки, зокрема, зі слів ОСОБА_3 через зраду дружини, а тому їхнє спілкування може мати емоційний та напружений характер. Водночас, стверджує, що ОСОБА_3 навіть після розірвання шлюбу продовжував спілкування із колишньою дружиною без образ, надавав останній матеріальну підтримку, проте останні 2 тижні заявник та заінтересована особа не спілкуються. Вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів про вчинення заінтересованою особою психологічного насильства, оскільки переписка між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є фрагментарною, вирваною із контексту та не містить дат, а наданий психологічний висновок підписаний особою, кваліфікація якої невідома; рецептурні бланки не свідчать, що лікування призначено внаслідок психологічного стану заявника, спровокованого спілкуванням із заінтересованою особою. Також зауважила, що в матеріалах справи відсутні докази притягнення ОСОБА_3 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за домашнє насильство щодо ОСОБА_2 , а тому вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутні ознаки домашнього насильства, а наявність лише конфліктної ситуації між сторонами є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Не заперечувала, що надані копії переписки абонента «Дима» та « ОСОБА_5 » - це переписка заінтересованої особи із ОСОБА_2 та знайомою ОСОБА_6 ; щодо переписки абонента « ОСОБА_7 » із ОСОБА_8 , то представник інформацією не володіє.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані заявником докази, судом встановлено, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.04.2025р., яке набрало законної сили 08 травня 2025 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6-7).

Заявник ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи №7703- від 19.09.2025р. (а.с. 5).

Заінтересована особа ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю №1807615 від 23.09.2025р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 55).

Згідно із роздруківками листування між заявником та заінтересованою особою, а також запису розмови учасників справи за 12 вересня 2025 року на диску (а.с. 20-34, 50), ОСОБА_3 телефонує та систематично надсилає в месенджери ОСОБА_2 смс-повідомлення, що містять нецензурну лексику, образливі висловлювання особистого та професійного характеру, погрози створення проблем в особистому та професійному житті заявника та її знайомих.

Окрім того, із досліджених роздруківок листування між заінтересованою особою та третіми особами вбачається, що ОСОБА_3 надсилав в месенджери друзям та знайомим ОСОБА_2 смс-повідомлення, в яких розпитує про особисте життя заявника (а.с. 35-49).

За даними ВП № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області у грудні 2024 року ОСОБА_2 зверталась у поліцію із заявою про протиправні дії ОСОБА_3 , зокрема, 12 грудня 2024 року повідомила про те, що ОСОБА_3 систематично телефонує та надсилає різного роду повідомлення, які наносять шкоду психологічному здоров`ю. Однак, опитати ОСОБА_3 про вказаний факт та притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП, поліції не вдалось, оскільки останній проходить військову службу по мобілізації під час дії воєнного стану в зоні бойових дій в Донецькій області, що підтверджується довідкою від 09.01.2025р. про результати проведення перевірки інформації викладеної у зверненні громадянки ОСОБА_2 . З метою проведення профілактичної бесіди із ОСОБА_3 поліція проінформувала про звернення ОСОБА_2 керівництво військової частини, в якій проходить службу заінтересована особа (а.с. 8-16).

У психологічному висновку, за підписом травматерапевтки, ЕМДР-терапевтки, психологічної консультантки, практичної психологині ОСОБА_9 , вказано, що у липні 2024 року у ОСОБА_2 виявлено ознаки емоційного виснаження, підвищена тривожність, порушення сну та апетиту у зв`язку із психологічним насильством зі сторони чоловіка як щодо неї, так і щодо дитини. Така поведінка чоловіка тривала як під час шлюбу, так і після його розірвання у квітні 2025 року. Постійний страх за власну безпеку та безпеку дитини, а також регулярне отримання образливих повідомлення є стійким джерелом психоемоційної напруги та не сприяють стабілізації психологічного стану (а.с. 17).

У березні і травні 2025 року ФОП ОСОБА_10 виписала ОСОБА_2 два рецепти на ліки ципралекс (а.с. 18-19).

Сімейний лікар ОСОБА_11 у виписці із медичної карти амбулаторного хворого від 12.09.2025р. вказав, що ОСОБА_2 стривожена, емоційно-панічна, виявила скарги на порушення сну, пригнічений стан і тривогу, внаслідок чого рекомендовано звернутися за консультацією до невролога та психіатра (а.с. 79).

Відповідно до глави 13 розділу IV ЦПК України в порядку окремого провадження підлягає розгляду справа про видачу і продовження обмежувального припису.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб подружжя, колишнє подружжя.

Відповідно до п.п. 3, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Домашнє насильство має кілька форм, зокрема, психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

У ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України передбачено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

При цьому, кривдник згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Як зазначено у ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінивши пояснення представників учасників справи та надані заявником докази, суд дійшов висновку, що роздруківка листування між заявником та заінтересованою особою, а також запис розмови учасників справи за змістовим наповненням є ідентичними, містять образливі висловлювання щодо заявниці та погрози щодо її подальшого життя та стосунків. На думку суду, така поведінка заінтересованої особи свідчить не про неприязні відносини учасників справи, як колишнього подружжя, а є систематичною поведінкою ОСОБА_3 , що має ознаки вчинення домашнього насильства у формі психологічного насильства.

Зважаючи на розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відсутність будь-яких інших спорів сімейного чи іншого характеру (щодо поділу майна, участі у вихованні дитини, тощо), суд вважає, що конфлікт між сторонами відсутній, а постійні повідомлення та дзвінки ОСОБА_3 ОСОБА_2 не мають іншого пояснення, аніж з метою приниження та залякування останньої.

При цьому, суд зауважує, що відсутність судових рішень про притягнення кривдника до адміністративної та/або кримінальної відповідальності не може бути достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису, оскільки такий захід не є покаранням, а має превентивний характер.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи, що на спростування позиції та доводів заявника жодних доказів представником заінтересованої особи подано не було, натомість остання лиш виправдовувала поведінку заінтересованої особи надмірною емоційністю, суд дійшов висновку, що існування інших обставин, аніж зазначені в заяві, належними та допустимими доказами не підтверджено, а тому заяву про видачу обмежувального припису щодо кривдника слід задоволити частково та, зважаючи на невстановлені ознаки загрози фізичного насильства зі сторони ОСОБА_3 та пошуки особистого фізичного контакту із ОСОБА_2 , слід винести обмежувальний припис, яким заборонити кривднику вести листування, телефонні переговори із постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Водночас при прийнятті рішення суд відхиляє психологічний висновок, за підписом травматерапевтки, ЕМДР-терапевтки, психологічної консультантки, практичної психологині ОСОБА_9 , оскільки, як слушно зауважила представник заінтересованої особи, такий підписаний особою, кваліфікація якої невідома.

Не заперечуючи стану здоров`я заявника, в тому числі тривожність та пригнічений стан, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні медичні документи, в яких встановлено причину такого емоційного стану ОСОБА_2 , а виписані їй рецепти на ліки від 16.03.2025р. та від 16.05.2025р. не мають причинового зв`язку із призначеним останній лікуванням.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи надані представником заявника докази, пояснення учасників справи, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на характер спору, суд робить висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів, який видається більш вірогідним, ніж протилежний, та вважає, що наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявника, а тому необхідно видати обмежувальний припис строком на шість місяців, встановивши заходи тимчасового обмеження прав кривдника.

На підставі ст.ст. 2-4, 7-11, 13, 17-19, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 293-294, 350-5-350-6, 350-8, 352, 354-355, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 ), за підписом представника ОСОБА_1 (адреса для листування АДРЕСА_4 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 ), заінтересована особа ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_3 ) про видачу обмежувального припису задоволити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , строком на шість місяців.

Встановити строком на шість місяців наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та покласти на нього наступні обов`язки, а саме: заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії повного рішення суду негайно після його проголошення вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: