справа № 489/3933/25 провадження №2/489/2249/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У травні 2025 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів, що утворилась станом на 01.05.2025 в розмірі 106069,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.02.2019 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.09.2018 і до досягнення старшою дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення, 28.05.2019 Ленінським районним судом міста Миколаєва було видано відповідний виконавчий лист. Постановою головного державного виконавця Інгульського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Щербатих М.В. від 13.06.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.02.2024 з відповідача на її користь стягнуто пеню за прострочення аліментів станом на 01.06.2023 у розмірі 35535,47 грн. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 01.10.2024 з відповідача на її користь стягнуто пеню за прострочення аліментів у розмірі 90202,25 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.03.2025 з відповідача на її користь стягнуто пеню за прострочення аліментів станом на 01.11.2024 у розмірі 84774,84 грн. Але до теперішнього часу відповідач заборгованість по аліментам не сплатив та вона продовжує накопичуватись. Відповідач сплачував заборгованість в лютому 2024 року лютому 2025 року частково. З початком війни в Україні в березні 2022 року відповідач виїхав за межі України та наразі проживає в Королівстві Бельгія, де має можливість працювати та утримувати своїх синів. Відповідно, ніяких поважних та непереборних причин не сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у нього немає.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 21.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації місця проживання та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 27.01.2019, яке набрало законної сили 25.03.2020, визначено місце проживання дітей разом з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21.09.2018 до досягнення старшою дитиною повноліття.

На підставі зазначеного вище рішення суду 28.05.2019 Ленінським районним судом міста Миколаєва видано відповідний виконавчий лист.

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яким відкрито виконавче провадження №59339769.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17.05.2023, зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 04.07.2023, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 26218,53 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.12.2023, зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.02.2024, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.06.2023 у розмірі 35535,47 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.07.2024, зміненим постановою Миколаївського апеляційного суду від 01.10.2024, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 90202,25 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів станом на 01.11.2024 у сумі 84774,84 грн.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №35977 від 20.03.2025 станом на 28.02.2025 у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 106069,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом позову у справі, що розглядається є стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, на підставі положень статті 196 СК України.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 14.12.2020 у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою, другою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Проте, стороною відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності його вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, а також невірності наданого державним виконавцем розрахунку та неправомірності дій чи бездіяльності державного виконавця.

Також, матеріали справи не містять доказів наявності жодних непереборних, об`єктивних обставин, які б вказували на відсутність вини відповідача в несплаті ним аліментів на протязі тривалого періоду часу.

Суд звертає увагу і на те, що відповідач не оскаржував розрахунок заборгованості по сплаті аліментів у встановленому законом порядку, а також не оскаржував дій державного виконавця.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення суду мав сплачувати аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Однак, вказаного обов`язку він належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 28.02.2025 складає 106069,00 грн.

Згідно із випискою з банківського рахунку ОСОБА_1 , яка долучена позивачем до позовної заяви, ОСОБА_2 сплачував аліменти: 15.02.2024 у розмірі 5769,00 грн.; 16.03.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 24.04.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 15.05.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 28.06.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 31.07.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 30.08.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 08.10.2024 у розмірі 6000,00 грн.; 31.10.2024 у розмірі 9000,00 грн.; 29.11.2024 у розмірі 8680,00 грн.; 07.01.2025 у розмірі 6000,00 грн.; 05.02.2025 у розмірі 6500,00 грн.; 05.03.2025 у розмірі 6500,00 грн.; 03.04.2025 у розмірі 6500,00 грн.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

За такого сплачені відповідачем аліменти в сумі 103185,11 грн. слід зараховувати в погашення заборгованості, яка почала виникати ще з квітня 2022 року. Таким чином, за рахунок вказаних вище платежів погашена заборгованість по аліментам з квітня 2022 року по березень 2024 року в сумі 115350,30 грн. і частково за квітень 2024 року в сумі 3875,00 грн.

Враховуючи усе вищевикладене, проаналізувавши наявні у справі докази, заявлені позовні вимоги, суд вважає, що розрахунок пені слід провести наступним чином.

за квітень 2024 року 15306,25 грн. (3875,00 грн.х395х1%);

за травень 2024 року 18290,15 грн. (5011,00 грн.х365х1%);

за червень 2024 року 16736,74 грн. (5011,00 грн.х334х1%);

за липень 2024 року 15233,44 грн. (5011,00 грн.х304х1%);

за серпень 2024 року 13680,03 грн. (5011,00 грн.х273х1%);

за вересень 2024 року 12126,62 грн. (5011,00 грн.х242х1%);

за жовтень 2024 року 10623,32 грн. (5011,00 грн.х212х1%);

за листопад 2024 року 9069,91 грн. (5011,00 грн.х181х1%);

за грудень 2024 року 7566,61 грн. (5011,00 грн.х151х1%);

за січень 2025 року 6013,20 грн. (5011,00 грн.х120х1%);

за лютий 2025 року 4459,79 грн. (5011,00 грн.х89х1%);

за березень 2025 року 3056,71 грн. (5011,00 грн.х61х1%);

за квітень 2025 року 1503,30 грн. (5011,00 грн.х30х1%);

Всього у загальному розмірі 133666,07 грн., але з урахуванням вимог частини 1 статті 196 СК України щодо обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості з відповідача на користь позивачки, виходячи із змісту заявлених вимог, слід стягнути 106069,00 грн. пені за прострочення сплати аліментів.

Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів, що утворилася станом на 01.05.2025 в розмірі 106069,00 грн. (сто шість тисяч шістдесят дев`ять гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 30.09.2025.

Суддя І.В.Коваленко