Справа № 539/63/25
Провадження № 2/539/385/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Ковтун І.О.

прокурора Пістун К.О.

представника відповідача Шапошнікова М.С.

представника відповідача Лисенка А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави звернувся до суду з позовною заявою до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 , в якій просив: визнати недійсним договір оренди землі від 10.09.2021, укладений між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0091, площею 2,0000 га, дата державної реєстрації права 23.09.2021; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0091, площею 2,000 га, розташовану за межами населеного пункту с.Новаки Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лубенської міської ради Халітби Л.М. від 23.09.2021, індексний номер 60618363 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути вищезазначену земельну ділянку у розпорядження Лубенської міської ради. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.08.2021 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер :03:006:0091, загальною площею 2,0000 га, що знаходиться за межами населеного пункту с. Новаки Лубенського району, за цільовим призначенням - для городництва. У подальшому 20.09.2021 між орендодавцем Лубенською міською радою в особі міського голови Грицаєнка О.П. та громадянкою ОСОБА_1 укладено договір оренди вказаної земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:006:0091 строком на 5 років. Указаний договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.09.2021, номер запису про інше речове право 44183318, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60618363. Проте, 27.05.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-1Х, яким внесено зміни, зокрема, до Земельного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.36 Земельного кодексу України (чинної на момент прийняття спірного рішення) громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва, а площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 га. Оскільки ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку для городництва в розмірі 2,0000 га, прокурор вважає, що в цій частині рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.08.2021 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду» прийнято з порушенням вимог законодавства України. Укладений на підставі вказаного рішення 10.09.2021 між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки також суперечить вимогам ч.1 ст.36 ЗК України, в частині площі переданої в оренду земельної ділянки, тому підлягає визнанню недійсним, зі скасуванням державної реєстрації права оренди, припиненням права оренди та зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 повернути вищезазначену земельну ділянку у розпорядження Лубенської міської ради.

09.01.2025 судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 04.07.2024 працівником канцелярії суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема, на наступне. Прокурор в позовній заяві не обгрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також не зазначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу, а саме повернення позовної заяви прокурору. Посилання прокурора на те, що при затвердженні проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки Лубенська міська рада порушила вимоги ст.123 Земельного кодексу України є безпідставними. Безпідставною є вимога прокурора щодо скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :03:006:0091, розташовану за межами с. Новаки Лубенського району Полтавської області, так як згідно висновків Великої Палати Верховного Суду не є ефективним способом захисту права власника оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право. Зокрема, вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав не підлягають задоволенню, оскільки вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту. Пред`явлення вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. Така позиція визначена у постановах Великої Палати Верховного Суду. ОСОБА_1 , розробляючи землевпорядну документацію та належним чином виконуючи умови органу місцевого самоврядування, сподівалась на отримання земельної ділянки у користування. Вважають, що прокурором не доведено підстав, за яких може бути виправдане втручання у майнове право відповідача на землю, оскільки таке втручання є непропорційним тому заходу, який вимагає прокурор. ОСОБА_1 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки рішенням Засульської сільської ради від 19.05.2020, до прийняття змін до статті 36 Земельного кодексу України, якими були встановленні обмеження у розмірі площі землі, яка може бути передана громадянам для городництва. Нею на виготовлення землевпорядної документації були витрачені кошти, земельна ділянка залишилася у власності громади, а орендар, яка є жителем Лубенської територіальної громади, сплачує орендну плату до місцевого бюджету у максимальному розмірі, згідно податкового законодавства, а саме 12% від нормативної грошової оцінки землі. 11.02.2025 працівником канцелярії суду зареєстровано відповідь на відзив на позовну заяву, подану заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, в якому він наполягав на задоволенні позову, зазначивши, що доводи представника Лубенської міської ради, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними. 04.03.2025 у підготовчому засіданні судом протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про повернення позовної заяви.

19.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про залучення до участі у справі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

19.05.2025 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про зупинення провадження у справі. 17.06.2025 у судовому засіданні представником відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області було подано клопотання про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву. Зазначила, що даний позов подано в межах строків позовної давності.

У судовому засіданні представник відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на позовну заяву та клопотанні про застосування строків позовної давності. Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, зазначених представником відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. Також зазначив, що відповідач ОСОБА_1 має дохід тільки від спірної земельної ділянки, іншого доходу не має. Відповідач жодних порушень чинного законодавства не допускала, добросовісно користується наданою їй в оренду земельною ділянкою, сплачує орендну плату.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з п.3 ч.ч.1,2 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру», № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII).

У відповідності до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Звернувшись із даним позовом до суду прокурор як позивач посилався на недотримання Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області вимог чинного законодавства щодо передачі в оренду земельної ділянки під городництво. Судом встановлено, що рішенням чергової шістдесят першої сесії сьомого скликання Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 19.05.2020 р. було надано дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 2,0000 га для городництва за межами с. Новаки шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :03:006:0080, цільове призначення згідно КВЦПЗ 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). Рішенням Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.08.2021 «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду» відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :03:006:0091, загальною площею 2,0000 га, що знаходиться за межами населеного пункту с. Новаки Лубенського району, за цільовим призначенням - для городництва. Вирішено вказану земельну ділянку надати в оренду ОСОБА_1 строком на п`ять років. 10.09.2021 між орендодавцем Лубенською міською радою в особі міського голови ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:006:0091 строком на 5 років. Зазначений договір зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.09.2021, номер запису про інше речове право 44183318, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60618363.

Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури до подання цього позову до суду звертався до Лубенського міського голови із запитами від 07.03.2024 та 10.04.2024 у порядку ст.23 Закону «Про прокуратуру», в яких, зокрема, повідомив про те, що договір оренди укладений між Лубенською міською радою та ОСОБА_1 на підставі рішення, прийнятого всупереч земельному законодавству.

У відповідь Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області листом від 06.05.2024 повідомила, що при прийнятті рішення Лубенська міська рада керувалася тим, що відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. ОСОБА_1 ще у Засульській сільській раді отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до прийняття змін до ст.36 Земельного кодексу України, якими були встановлені обмеження у розмірі прощі землі, яка може бути передана громадянам для городництва.

З доданої до цієї відповіді копії рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.04.2024 вбачається, що рада вирішила відмовити у скасуванні та підтвердити чинність рішень Лубенської міської ради від 18.08.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду» в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду, зокрема, ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 2,0000 га, з кадастровим номером :03:006:0091, для городництва.

Згідно зі ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно правовими актами. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду землі» об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Згідно ст. 36 Закону України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно зі ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Згідно з п. 15 ст. 123 Земельного кодексу України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка належить до земель комунальної власності у межах Лубенського району Полтавської області. Первинним суб`єктом місцевого самоврядування та суб`єктом права комунальної власності є територіальна громада. Посилаючись на те, що порушення інтересів територіальної громади у цій справі відбулося внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування, який є одним із відповідачів, незаконного рішення, за наслідками якого було укладено оспорюваний договір оренди землі, прокурор звернувся до суду як самостійний позивач в інтересах держави, що виражаються в інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, яка є власником земельної ділянки.

27.05.2021 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ, яким внесено зміни, зокрема, до Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Земельного кодексу України (чинної на момент прийняття Лубенською міською радою рішення «Про затвердження проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду» - 18.08.2021) громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва не може перевищувати 0,6 га. Таким чином, законодавцем визначено обмеження для городництва щодо площі земельної ділянки, а саме площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара.

Суд вважає, що надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею у 2,0000 га не відповідає приписам абзацу 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України, оскільки Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області не мала права передавати в оренду для городництва земельну ділянку площею більше ніж 0,6 га. Відповідач Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області при реалізації владних управлінських рішень, а саме затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки для городництва ОСОБА_1 площею 2,0000 га мала застосовувати норми права, які є чинними на момент прийняття рішення 18.08.2021. Тому рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.08.2021 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду» в частині надання в оренду громадянці ОСОБА_1 спірної земельної ділянки прийняте у порушення вимог чинного законодавства, а саме ст. 36 Земельного кодексу України. Суд відхиляє посилання представника відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області як на підставу для відмови у позові в тій частині, що рішенням Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 19.05.2020 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду з наступних підстав. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 826/5735/16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц прийшла до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом. Відтак - правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб. Статтею 123 ЗК України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, серед яких є його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів за змістом та формою.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 803/1541/16 Верховний суд зазначив, що якщо під час розгляду заяви особи суб`єктом владних повноважень до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками. У теорії права допускається можливість застосування до триваючих відносин до їх завершення нормативно-правового регулювання, яке діяло на час їх виникнення, за окремим рішенням і розглядається з позицій встановлення спеціального регулювання перехідного періоду - "переживаючої" (ультраактивної) дії нормативно-правових актів. Водночас, таке застосування повинно бути чітко обумовлено при прийнятті відповідних нормативно-правових актів. Відсутність такого застереження не надає суб`єкту владних повноважень права на самовільне застосування нечинних правових норм. Правова визначеність як елемент верховенства права не передбачає заборони на зміну нормативно-правового регулювання. На думку Конституційного Суду України, особи розраховують на стабільність та усталеність юридичного регулювання, тому часті та непередбачувані зміни законодавства перешкоджають ефективній реалізації ними прав і свобод, а також підривають довіру до органів державної влади, їх посадових і службових осіб. Однак очікування осіб не можуть впливати на внесення змін до законів та інших нормативно-правових актів (абзац 4 п. 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частинами 1 та 5 ст.216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,-відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи те, що за наслідками прийняття 18.08.2021 вищезазначеного рішення між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та ОСОБА_1 10.09.2021 укладено договір оренди землі, який також суперечить вимогам ч. 1 ст. 36 КК України в частині площі земельної ділянки, яка передана в оренду ОСОБА_1 для городництва, такий договір оренди підлягає визнанню недійсним з одночасним поверненням земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером :03:006:0091. Спірну земельну ділянку необхідно повернути у розпорядження Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, оскільки саме вказаний представницький орган місцевого самоврядування відповідальний за реалізацію прав громадян на землю, і саме на підставі його рішень вирішується питання щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації, її затвердження та надання громадянам у користування земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності Лубенської територіальної громади. Право оренди земельної ділянки на підставі зазначеного договору оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 зазначеного Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

За змістом наведеної норми наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

За таких обставин державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0091, площею 2,0000 га, розташовану за межами населеного пункту села Новаки Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лубенської міської ради Халітби Л.М. від 23.09.2021, індексний номер 60618363, слід скасувати та припинити право оренди ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Неналежне використання земельних ділянок, тобто тих, які отримано у порушення визначеного законом порядку, може привести до унеможливлення реалізації права на отримання земельних ділянок інших громадян, оскільки при наявності таких звернень орган місцевого самоврядування може відмовити у їх наданні у зв`язку із їх відсутністю, у той час як землі, які б можливо було надати, будуть використовуватись особами, що отримали їх в порушення встановленого порядку. У свою чергу, держава, яка делегувала органу місцевого самоврядування повноваження щодо реалізації права громадян на землю, не зможе реалізувати надані Конституцією України гарантії на реалізацію такого права. А тому порушення у вказаній сфері беззаперечно є порушенням інтересів держави. Водночас, інтерес держави (національний, суспільний інтерес) у вказаній сфері суспільних відносин полягає у дотриманні розпорядником та користувачем відповідно конституційних обов`язків здійснювати повноваження щодо реалізації прав на землю Українського народу та користуватися природними об`єктами права власності народу виключно відповідно до вимог закону. Поняття «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно. У даному випадку порушення інтересу держави відбулося внаслідок порушення встановленого на законодавчому рівні порядку розпорядження земельною ділянкою. Порушення інтересів держави полягає також у тому, що внаслідок незаконного розпорядження землею порушуються і суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства, і положення законодавства України щодо обов`язків органів влади та місцевого самоврядування діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Отже, вказані обставини свідчать про наявність передбачених ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Щодо посилань представника відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на те, що наявний компетентний орган, який міг звернутися до суду із даним позовом, суд зазначає наступне. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18 сформульовано правові висновки про застосування ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, згідно з якими: 1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:

- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси; - орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;

2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:

- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави. Прокурор звернувся до суду з цим позовом як самостійний позивач, з огляду на те, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, а саме Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області є відповідачем по справі, оскільки порушені інтереси держави. Інші уповноважені органи у цьому разі відсутні.

Відповідно до пункту до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, має право звертатися до суду з позовами про визнання недійсними угод, укладених із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок державної, комунальної власності. Серед вказаного переліку повноважень відсутня можливість звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Згідно ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначені повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, де передбачено право звернення до суду з позовом щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Вказані повноваження також передбачені у Положенні про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015, зі змінами у редакції, чинній на час звернення з цим позовом до суду.

У пункті 6 Положення вказано, що посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і додержанням вимог законодавства про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом про розірвання договору оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки або договору про встановлення земельного сервітуту, а також про припинення права постійного користування земельною ділянкою.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є стороною договору оренди землі від 10.09.2021, на відміну від Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. За таких обставин Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не є учасником спірних відносин і не наділене повноваженнями звертатися до суду з позовом про визнання недійсним оспорюваного договору оренди землі.

Органом, який уповноважений територіальною громадою на здійснення функцій щодо надання земельних ділянок певної категорії у власність та користування, здійснення контролю за додержанням земельного законодавства на підвідомчій території є Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, оскільки земельна ділянка знаходиться на території Лубенської територіальної громади. Водночас, предметом вказаного позову є, зокрема, визнання недійсним договору оренди, укладеного на підставі рішення органу місцевого самоврядування, яке прийнято з порушенням вимог земельного законодавства, відтак Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області не може бути стороною позивача і відповідача одночасно. Таким чином, у даному спорі прокурор має бути самостійним позивачем, оскільки в іншому випадку відбулося би співпадіння позивача та відповідача в одній особі. Також суд зазначає, що у постанові від 07.11.2018 (справа № 916/749/17) Верховний Суд вказав, що безпосередність звернення до суду прокуратури без зазначення компетентного органу, який здійснює функції держави в спірних відносинах, правомірно обґрунтовується перевищенням органом місцевого самоврядування, що здійснює правомочності власника майна, належного територіальній громаді, встановлених законом меж її владних повноважень, а також необхідністю захисту інтересів держави в частині забезпечення права місцевої громади розпоряджатися землею, яка їй належить. Захист інтересів держави в особі територіальної громади має здійснювати відповідна рада, проте, у разі якщо саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у вигляді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади, правомірним є звернення прокурора та визначення ради відповідачем, позаяк іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади не існує.

За таких обставин, суб`єкт, наділений повноваженнями щодо захисту інтересів держави та територіальної громади у випадку прийняття органом місцевого самоврядування незаконного рішення, яке є однією зі стадій процедури відведення земельної ділянки у власність, відсутній, що становить виключний випадок, коли прокурор має не тільки право, але і обов`язок, звернутися до суду для захисту інтересів держави.

Щодо заяви відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про застосування строків позовної давності суд зазначає, що відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Позов у цій справі прокурор подав до суду 30.12.2024, оспорюючи у ньому договір оренди землі, укладений між відповідачами 10.09.2021.

При цьому, згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами і доповненнями, якою встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023. Згідно пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину та воєнного стану в Україні, строк звернення до суду з цим позовом прокурором не пропущено.

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог прокурора шляхом визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди та припинення права оренди, повернення земельної ділянки.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому суд вважає за необхідне стягнути на користь Полтавської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору з відповідача Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області в розмірі 3028,00 грн., з відповідача ОСОБА_1 - 6056,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 141, 200, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди, скасування державної реєстрації права оренди та повернення земельної ділянки задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 10.09.2021, укладений між Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0091, площею 2,0000 га, дата державної реєстрації права - 23.09.2021.

Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0091, площею 2,0000 га, розташовану за межами населеного пункту села Новаки Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лубенської міської ради Халітби Л.М. від 23.09.2021, індексний номер 60618363, та припинити право оренди ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:006:0091, площею 2,0000 га, розташовану за межами населеного пункту села Новаки Лубенського району Полтавської області, Лубенській міській раді Лубенського району Полтавської області.

Стягнути з Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на користь Полтавської обласної прокуратури (місто Полтава, вулиця 1100-річчя Полтави, будинок 7, р/р UA0006160 ДКСУ м. Київ, ) судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської обласної прокуратури (місто Полтава, вулиця 1100-річчя Полтави, будинок 7, р/р UA0006160 ДКСУ м. Київ, ) судовий збір у розмірі 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 22.09.2025.

Позивач: Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, , місцезнаходження юридичної особи: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Старотроїцька, будинок 13.

Відповідачі: Лубенська міська рада Лубенського району Полтавської області, , місцезнаходження: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 33. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л. Овчаренко