Провадження № 2/522/461/25
18 вересня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, за участю третьої особи Одеської Нової Біржи, Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, за участю третьої особи Одеської Нової Біржи, Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Після смерті Покупця ОСОБА_3 02 січня 2003 року, її спадкоємець (позивач) фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із донькою за вказаною адресою на момент відкриття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом Приморською державною нотаріальною конторою було відмовлено через відсутність нотаріального посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу, що вимагає його визнання дійсним у судовому порядку.
Позивач вказує, що хоча на момент укладення договір не був нотаріально посвідчений, ймовірно, через неправильне тлумачення на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають, ОСОБА_3 повністю виконала свої зобов`язання за договором купівлі-продажу, що відповідає вимогам ст. 224 ЦК УРСР. Будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення на час укладення договору були відсутні. З огляду на повне виконання умов договору купівлі-продажу Покупцем, та відповідно до норм ЦК УРСР, що діяли на час виникнення цивільних відносин, а також приписів п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивач, як правонаступник, має законне право вимагати визнання в судовому порядку вказаного договору дійсним..
За результатами автоматизованого розподілу від 25.06.2024 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 .
Ухвалою суду від 26.06.2024 року позов залишено без руху.
08.07.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду, чим усунуті недоліки.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 10.07.2024 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 10.01.2025 року було залучено до участі у справі співвідповідача Одеську міську раду.
На підставі наказу №35-ос/с від 13 травня 2025 року голови Приморського районного суду м. Одеси Коваленко В.М. «Про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 » на виконання Рішення Вищої ради правосуддя від 06 травня 2025 року «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку» та розпорядження в.о. керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 №1 від 13.05.2025 року щодо здійснення повторного автоматизованого розподілу судових справ, які перебувають у провадженні судді Чернявської Л.М., службової записки діловода ОСОБА_6 , з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, матеріали справи передано до канцелярії для повторного авторозподілу.
За результатами автоматизованого розподілу справа передана на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В.
16.05.2025 року матеріали справи передані головуючому.
Ухвалою від 16.05.2025 року справу прийнято до провадження.
Ухвалою суду від 01.07.2025 року вирішено витребувати у Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса спадкову справу заведену на ОСОБА_3 померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
12.08.2025 року до суду надійшла спадкова справа заведена на ОСОБА_3 померлу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У судове засідання 18.09.2025 учасники справи не з`явилися, позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі сповіщені про час, дату і місце розгляду справи належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Суд встановив, що 08 квітня 1999 року на Одеській Новій біржі між ОСОБА_3 як Покупцем та ОСОБА_2 як Продавцем було укладено біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна №276/99, предметом якого стала 187/1000 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Факт укладення правочину підтверджується копією договору, що наявна і в спадковій справі224л/2020, а його реєстрація Одеським міським бюро технічної інвентаризації відбулася 10 травня 1999 року. Згідно з умовами договору та відповідними доказами, ОСОБА_3 повністю виконала свої зобов`язання, сплативши Продавцю грошові кошти у розмірі 21 000,00 грн., який, у свою чергу, прийняв оплату та передав правовстановлюючі документи і ключі від квартири, що свідчить про повне виконання розрахунків і відсутність взаємних претензій між сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_2
Покупець ОСОБА_3 померла, що засвідчено Свідоцтвом про смерть (актовий запис №134). На час відкриття спадщини Позивач (мати померлої) була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою спірного майна, що є доказом фактичного прийняття спадщини.
Незважаючи на це, Приморська державна нотаріальна контора відмовила Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.
Суд бере до уваги, що на час виникнення правовідносин діяли положення ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР №3 від 28.04.1978 року, які дозволяли судове визнання угоди дійсною у разі її повного виконання однією стороною (Покупцем) та ухиленням іншої від нотаріального посвідчення, необхідність якого виникла внаслідок, можливо, неправильного тлумачення ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час. З огляду на повне виконання умов договору та з метою захисту спадкових прав Позивача, виникла необхідність у судовому порядку визнати біржовий договір купівлі-продажу дійсним...
Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі.
Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.
Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу").
Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу".
Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.
Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1998 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.
У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.
За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).
Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі.
На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України.
За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради, за участю третьої особи Одеської Нової Біржи, Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати дійсним договір № 276/99 купівлі продажу нерухомого майна 187/1000 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 08 квітня 1999 року на Одеській біржі, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 ) право власності на 187/1000 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем першої черги спадкування, після смерті доньки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (Свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , актовий запис № 134).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Науменко
Повний текст рішення виготовлений 29.09.2025 року.
Суддя А.В. Науменко