Справа № 206/1989/13-ц
Провадження № 6/206/116/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Нестеренко Т.В,

при секретарі судових засідань Шевцовій В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпрі заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про зміну способу та порядку виконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ :

08.08.2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшла заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про зміну способу та порядку виконання судового рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 28.03.2013 року по справі № 206/1989/13-ц.

Мотивуючи подану заяву заявник вказує, що Самарським районним судом міста Дніпра 28.03.2013 року було ухвалено рішення за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNPHGK від 08.10.2008 року звернути стягнення на квартиру загальною площею 55.40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNPHGK від 09.10.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір 3219,00 грн.

Апеляційним судом Дніпропетровської області від 30.10.12 року було ухвалене рішення, згідно якого рішення Самарського районного суду м. Дніпра 28.03.2013 року змінено в частині, що визначає порядок укладення договору купівлі-продажу, зазначивши наступне: продаж квартири слід здійснити ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені на підставі іпотечного договору за ціною, що встановлюється суб`єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання банку права продажу вказаного предмету іпотеки шляхом укладання від імені Відповідача договору купівлі-продажу наданням усіх повноважень було відмовлено, а в іншій частині було залишено без змін.

Тож звертаючись до суду банк обрав спосіб захисту свого порушеного права, який відповідає Закону «Про іпотеку», договору.

На даний момент АТ КБ "ПриватБанк" позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

АТ КБ "ПриватБанк" позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду. Причинами є: - відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки - відсутність попиту покупців.

Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тож процесуальний закон направлений на захист перш за все порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, і якщо закон не визначає способу захисту такого права суд може визначити спосіб, що не суперечить закону.

Проте жоден Закон України не забороняє змінювати спосіб виконання рішення, якщо рішення суду не підлягало виконанню в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тож іпотекодержатель вправі самостійно обрати спосіб захисту свого права, який передбачений законом або договором. Обрання одного способу захисту порушеного права не забороняє іпотекодавцю обрати інший спосіб (у разі незадоволення вимог іпотекодержателя), якщо таке обрання не призведе до подвійного стягнення за основним зобовязанням.

Саме невиконання основного зобовязання, відсутність можливості реалізувати нерухоме майно банком, протидія з боку відповідача, примушує банк звертається до суду з заявою про встановлення іншого способу виконання рішення примусового.

Примусовий спосіб реалізації відрізняються від способу встановленого в рішенні, проте два способи мають одну мету та не змінюють рішення по суті стягнення боргу.

Крім того, відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу зокрема житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до п. 1.1, 1.2 глави 2 розділу 2 Наказу Міністерства Юстиції України від. 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється.

Право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо. Відповідно до п. 1.1, 1.2 глави 22 розділу 2 Наказу Міністерства Юстиції України від. 22.02.2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Дублікати документів, посвідчених або виданих нотаріусом, можуть бути видані за письмовою заявою спадкоємців осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, а також виконавця заповіту та на запит нотаріуса, яким заведено спадкову справу. У цьому разі нотаріусу, крім свідоцтва про смерть таких осіб, подаються документи, які підтверджують їх родинні стосунки (свідоцтво виконавця заповіту). Таким чином, банк не може звернутись до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу та надати правовстановлюючі документи на вказане майно. В банка відсутні вказані документи, так як банк не є власником майна а лише іпотекодержателем. Також банк не є особою, яка за законом має право отримати дублікати правовстановлюючих документів, адже банк не є стороною угоди.

Всі вище перелічені обставини роблять неможливою реалізацію предмету іпотеки, у спосіб, що передбачений рішенням суду. Зауважуємо, що АТ КБ ПРИВАТБАНК звертався до суду про стягнення боргу та обрав передбачений законом та договором спосіб виконання рішення про стягнення боргу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іншій особі-покупцеві, проте за вказаних обставин не має можливості ним скористатись.

Також звернуто увагу суду, що вказаний в рішенні порядок виконання не передбачає звернення до Державної виконавчої служби. В цьому випадку банк не є стягувачем, в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», при цьому позбавлений можливості виконання рішення суду самостійно. Зміна способу виконання рішення суду, а саме реалізація Державною виконавчою службою України виправить вказану ситуацію, адже таке рішення можливо буде пред`явити до виконавчої служби, реалізувати предмет іпотеки через публічні торги.

Відповідно до ч. 1-3, 7 ст. 435 ЦПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вищевказані обставини, на які посилається банк є суттєвими, та такими, що позбавляють позивача виконати рішення суду, що набрало законної сили, в передбачений спосіб.

Про встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала.

Чинним законодавством України не передбачено чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення.

Відповідно ст. 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Також, відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Цивільного процессуального кодексу України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У зв`язку з тим, що банк захищаючи своє порушене право не набув статусу стягувача за судовим рішенням, вказаний факт не повинен вплинути на загальні норми цивільного та цивільного процесуального права наданого банку,

Запропонований спосіб захисту права є ефективним та не суперечить закону. Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб і порядок його виконання.

Як встановлено в ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Слід зазначити, що наведений у ч. 4 ст. 435 ЦПК України перелік найбільш характерних обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Разом з тим, підставами на які посилається АТ КБ ПриватБанк для зміни способу виконання рішення суду є те, що на даний момент АТ КБ ПриватБанк позбавлений можливості виконати зазначене рішення оскільки: відсутні необхідні документи для реалізації предмета іпотеки, у Банку відсутній вільний доступ до предмету іпотеки, який необхідний для проведення реалізації предмету іпотеки на підставі рішення суду що впливає на попит покупців.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією Про захист прав та свобод людини , яка ратифікована Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод від 17 липня 1997 року.

Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною. Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини.

Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18 грудня 2009 року № 14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Оскільки рішення Самарського районного суду м. Дніпра від 28.03.2013 року по справі № 206/1989/13-ц на даний час не виконане, а заявником доведено, що позбавлений можливості виконати дане рішення, яке набрало законної сили, в передбачений спосіб, суд має змінити спосіб виконання вищезазначеного рішення суду, шляхом встановлення наступного способу виконання:

- звернути стягнення на квартиру загальною площею 55.40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Інші положення рішення Самарського районного суду міста Дніпра. від 28.03.2013 року по справі № 206/1989/13-ц залишити без змін.

Видати виконавчі листи.

Заява (подання) розглядається судом в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, при цьому їх неявка не є перешкодою для вирішення питання.

Від представника заявника до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк.

Інші учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце судового розгляду повідомлялися належним чином.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами частини 1 статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

За викладених обставин та відповідних тому норм процесуального законодавства суд приходить до висновку про розгляд заяви у відсутність осіб які не з`явилися.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Отже, зміна способу та порядку виконання рішення суду - це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст.16 ЦК України.

При вирішенні питання про зміну способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

З наведених норм вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин та тільки у випадку відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у статті 16 ЦК України способів захисту цивільних прав, а зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

Судовим розглядом встановлено, що Самарським районним судом м. Дніпра 28.03.2013 року було ухвалено рішення за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким:

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNPHGK від 08.10.2008 року звернути стягнення на квартиру загальною площею 55.40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № DNPHGK від 09.10.2008 р.) ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір 3219,00 грн.

Апеляційним судом Дніпропетровської області від 30.10.12 року було ухвалене рішення, згідно якого рішення Самарського районного суду м. Дніпра 28.03.2013 року змінено в частині, що визначає порядок укладення договору купівлі-продажу, зазначивши наступне: продаж квартири слід здійснити ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені на підставі іпотечного договору за ціною, що встановлюється суб`єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В частині вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання банку права продажу вказаного предмету іпотеки шляхом укладання від імені Відповідача договору купівлі-продажу наданням усіх повноважень було відмовлено, а в іншій частині було залишено без змін.

На даний момент АТ КБ "ПриватБанк" позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

АТ КБ "ПриватБанк" позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду. Причинами є: - відсутність необхідних документів для реалізації предмета іпотеки - відсутність попиту покупців.

Стаття 129 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон про гарантії) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

За вказаних підстав, суд приходить до висновку про наявність підстав для звернення стягнення на квартиру загальною площею 55.40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Тому суд приходить до висновку, що є усі підстави для задоволення заяви про зміну способу виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про зміну способу та порядку виконання судового рішення - задовольнити.

Встановити наступний спосіб виконання рішення Самарського районного суду міста Дніпра від 28.03.2013 року по справі № 206/1989/13-ц: - звернути стягнення на квартиру загальною площею 55.40 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".

Інші положення рішення Самарського районного суду міста Дніпра. від 28.03.2013 року по справі № 206/1989/13-ц залишити без змін.

Видати виконавчі листи.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Нестеренко