Справа № 159/1586/24 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю.
Провадження № 22-ц/802/941/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року у цивільній справі № 159/1586/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 14 862 грн 17 коп. та судові витрати по справі у розмірі 5 211 грн 60 коп. в рівних частинах з кожного. Постановою Волинського апеляційного суду від 04 жовтня 2024 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року у даній справі залишено без змін. В касаційному порядку рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.

Відповідач зазначав, що маючи певні сумніви щодо змісту та автентичності доданого до позовної заяви документа під назвою «Звіт 37075 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - оздоблення квартири», складеного суб`єктом оціночної діяльності (далі - СОД) ОСОБА_6 , 29 липня 2024 року він надіслав останній запит на інформацію, в якому просив проінформувати його з відповідних питань. До запиту на інформацію він додав копії усіх без винятку сторінок Звіту, які відповідають оригінальним, що містяться в матеріалах справи. На свій запит 26 серпня 2024 року він отримав відповідь від оцінювача про те, що надана ним копія «Звіту 37075 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна оздоблення квартири» не є повною версією оригіналу Звіту 37075 від 27 грудня 2023 року, оскільки відсутні додатки та Акт огляду, складений оцінювачем.

Відповідач вважає, що позивач ввела суд в оману, надавши неповний Звіт, який у такому вигляді є неналежним і недопустимим доказом, що не було відомо суду під час розгляду справи.

27 серпня 2024 року він надіслав СОД ОСОБА_6 запит на інформацію, в якому просив надати відповідь на відповідні питання щодо цього Звіту. Крім цього, просив надати засвідчену копію «Звіту 37075 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - оздоблення квартири» від 27 грудня 2023 року у повному обсязі, з усіма без винятку додатками. У відповідь на його запит СОД ОСОБА_6 26 грудня 2024 року надала неповну відповідь, в якій визнала, що «Звіт 37075 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - оздоблення квартири» від 27 грудня 2023 року було складено саме нею, повторно підтвердила, що надана заявником копія звіту (для порівняння з автентичним оригіналом) не є його повною версією, там відсутні додатки (не вказано, які саме) та Акт огляду, складений оцінювачем. Також у відповіді СОД ОСОБА_6 визнала, що при формуванні Звіту було додано відомості ресурсів з іншого об`єкту, що вказує на фальсифікацію Звіту.

Про вказану обставину суду не було (не могло бути) відомо під час розгляду справи.

Крім того, до відповіді було додано копії документів під назвами: «Договірна ціна на будівництво Ремонт квартири м. Ковель, що здійснюється в 2024 році», - без зазначення конкретної квартири, тобто даний документ не стосується саме квартири позивача і, як наслідок, не може бути частиною Звіту; «Локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 з виділенням матеріалів на 1 21», - без зазначення конкретного об`єкта, щодо якого проводяться будівельні роботи. Тобто, даний документ не має відношення саме до квартири позивача та, як наслідок, не може бути частиною Звіту.

Незважаючи на те, що у запиті на інформацію він просив СОД ОСОБА_6 надати йому засвідчену копію Звіту у повному обсязі, з усіма без винятку додатками, його прохання було проігноровано. Копії Звіту з додатками йому не було надано, в тому числі копії Акта огляду. Ненадання йому, зокрема, копії Акта огляду квартири позивача вказує на те, що такого акта не існує взагалі, огляд квартири не проводився, а Звіт було сфальсифіковано.

На думку відповідача, позивач ввела суд в оману, надала фальшивий Звіт, виготовлений СОД ОСОБА_6 , що призвело до задоволення позову на підставі наданих позивачем неправдивих відомостей.

Ту обставину, що Звіт містив неправдиві відомості, внесені СОД ОСОБА_6 та які не стосуються квартири позивача, суд при розгляді справи не встановив. Факту подання позивачем до суду неповного Звіту суд також не встановив.

Про те, що позивач подала до суду неповний (некомплектний) Звіт та про наявність неправдивих відомостей у Звіті йому стало відомо з відповіді № 30/09 СОД ОСОБА_6 , яку він отримав 26 грудня 2024 року, де вона дані факти визнала.

Відповідач вважає, що наведені обставини є нововиявленими, оскільки стали йому відомі після ухвалення судом рішення у цій справі та набрання ним законної сили, а тому мають значення для вирішення справи та є істотними для постановлення правильного рішення у справі.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд переглянути за нововиявленими обставинами рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року у цій справі, скасувати його і ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року у цій справі залишено в силі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що на час розгляду справи існували обставини, що не були йому відомі та не були встановлені судом на час розгляду справи. При наданні оцінки Звіту суду не було (не могло бути) відомо про те, що у Звіті при розрахунку були використані СОД ОСОБА_6 «чужі» (або вигадані нею) вихідні дані, тобто він був сфальсифікованим, а тому надана судом оцінка Звіту як основного (єдиного) доказу суми майнової шкоди, завданої залиттям квартири, не могла бути об`єктивною з незалежної від суду причини. Допущена СОД ОСОБА_6 фальсифікація Звіту (використання «чужих» або вигаданих нею вихідних даних), яку вона у своє виправлення називає «помилкою», не може не вплинути на кінцевий результат розрахунку суми збитків, оскільки ця сума напряму залежить від вихідних даних для розрахунку. З твердження СОД ОСОБА_6 вбачається, що сума збитків, на її думку, не залежить від вихідних даних для їх розрахунку, що є помилковим і на цю обставину суд уваги не звернув. Висновок суду про відсутність відомостей про те, що обставини, зазначені в заяві, не могли бути йому відомі на час розгляду справи, не відповідає дійсності і спростовується змістом заяви та датою отримання (26 грудня 2024 року) ним рекомендованого листа №760 неповної відповіді на його запит від 27 серпня 2024 року СОД Гармідаровою Ю. П., датованої 30 вересня 2024 року, вих. № 30/09. Крім того, висновок суду про те, що йому нічого не перешкоджало здійснити відповідні запити на інформацію до СОД в ході розгляду справи, не є підставою для відмови у задоволенні заяви. Водночас сумніви щодо Звіту у нього виникли після ухвалення рішення суду у цій справі. На думку відповідача, у зв`язку з нововиявленими обставинами Звіт як основний (єдиний) доказ розміру збитків є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. Позивач зазначала, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Суд дійшов обґрунтованого висновку, що Звіт, який відповідач вважає сфальсифікований СОД Гармідаровою Ю. П., містить відомості про розмір вартості завданого їй матеріального збитку внаслідок затоплення квартири, який вона долучила до позовної заяви звертаючись до суду з позовом та який був предметом оцінки під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і суді апеляційної інстанції. Суд надав вказаному Звіту свою юридичну оцінку та визнав цей документ належним та допустимим доказом у справі. Водночас наведені відповідачем у поданій заяві обставини не є новововияленими, оскільки вони існували на час розгляду справи та були предметом її розгляду.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, але 08 серпня 2025 року засобами поштового зв`язку подали до апеляційного суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року у цивільній справі №159/1586/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 14 862 грн 17 коп. та судові витрати по справі у розмірі 5 211 грн 60 коп. в рівних частинах з кожного. Постановою Волинського апеляційного суду від 04 жовтня 2024 року рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року у даній справі залишено без змін. В касаційному порядку рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цій справі, ОСОБА_2 свої вимоги мотивував тим, що йому стало відомо, що позивач подала до суду неповний (некомплектний) Звіт № 37075 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна оздоблення квартири, що був складений СОД ОСОБА_6 . Вказані обставини відповідач вважає нововиявленими, оскільки вони стали йому відомі після ухвалення судом рішення у цій справі та набрання ним законної сили.

Частинами 1 та 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Згідно з ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 , обґрунтовано виходив з того, що відповідач не навів жодної підстави, визначеної законом, для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Наведені ОСОБА_2 у заяві обставини не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки вони існували на час розгляду справи та були предметом розгляду у цій справі у суді першої та апеляційної інстанцій. Зміст поданої ОСОБА_2 заяви свідчить, що його вимоги фактично зводяться до незгоди з результатом розгляду справи, переоцінки доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, зокрема, щодо Звіту № 370075 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна, яким встановлена ринкова вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна, з приводу якого відповідач висловив свою позицію та надав оцінку у відзиві на позовну заяву, зазначивши, що він є неналежним та недопустимим доказом розміру завданої позивачу шкоди. Наведене свідчить, що зазначені обставини були відомі відповідачу на час розгляду справи, а тому у розумінні наведених правових норм не є нововиявленими.

Зважаючи на те, що відповідач не навів нововиявлених обставин, які б давали суду підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи відповідача, на які він посилається, як на нововиявлені обставини, до таких відповідно до ст. 423 ЦПК України не відносяться і не є підставами для перегляду і скасування рішення суду, тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 червня 2024 року за нововиявленими обставинами у цій справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість постановленої у цій справі ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26 травня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: