Справа № 163/1698/24 Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О. С.
Провадження № 22-ц/802/942/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємців за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 11 червня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Акціонерне товариство (далі АТ) «УкрСиббанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційний банком (далі АКІБ) «УкрСиббанк» (з 26 листопада 2018 року назва змінена на АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 та 23 березня 2009 року додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно з умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 100 000 доларів США та зобов`язався сплатити проценти у розмірі 13,4% річних в порядку, встановленому кредитним договором, але у будь-якому випадку повернути кредит не пізніше 26 березня 2016 року. Згідно з умовами укладеного з банком договору іпотеки від 26 березня 2008 року ОСОБА_3 передав в іпотеку житловий будинок площею 180 кв. м та земельні ділянки площею 0,15 га, 0,27 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначав, що у зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань він звернувся до суду з позовом до позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 73 838,59 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11 лютого 2014 року становило 631 556 грн 21 коп. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі №163/671/14-ц солідарно стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кредитну заборгованість у гривневому еквіваленті у розмірі 631 556 грн 21 коп., а також судові витрати у розмірі по 1 827 грн з кожного.

На виконання рішення суду за період з 10 липня 2017 року по 02 березня 2021 року надійшло 17 478 грн 55 коп., які були банком конвертовані у долари США (валюту договору); на погашення судового збору від ОСОБА_3 надійшло 591 грн 40 коп., від ОСОБА_1 1 872 грн. Станом на 10 липня 2024 року рішення суду залишається невиконаним в частині стягнення 615 313 грн 26 коп. кредитного боргу та 1 235 грн 60 коп. судового збору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник ОСОБА_3 помер. Після його смерті залишається непогашеною кредитна заборгованість, що визначена рішенням суду і станом на 10 липня 2024 року складає 73 182,40 доларів США, а також судові витрати у розмірі 1 236 грн. Ця заборгованість та нерухомість, що була передана в іпотеку, увійшли до складу спадщини.

Позивач також вказував, що дізнавшись у жовтні 2021 року про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 направив Любомльській державній нотаріальній конторі вимогу до спадкоємців померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_4 , які спадщину прийняли шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Оскільки вимога банку до спадкоємців залишається незадоволеною, тому АТ «УкрСиббанк» вважає, що має право вимагати стягнення заборгованості зі спадкоємців у судовому порядку, а саме кредитної заборгованості у розмірі 73 182,40 доларів США та судових витрат у розмірі 1 236 грн. Зважаючи на прийняття відповідачами спадщини у рівних частках, частка боргу кожного із них становитиме 36 591,20 доларів США (73 182,40/2) кредитної заборгованості та 618 грн (1 236/2) судових витрат.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 17 грудня 2025 року замінено первісних відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на належного відповідача ОСОБА_1 . Первісний статус ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, припинено.

Ураховуючи наведене, АТ «УкрСиббанк» змінивши підставу позову, просило суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2008 року у розмірі 73 182,40 доларів США з кожного по 36 591,20 доларів США та 1 236 грн судових витрат з кожного по 618 грн судового збору в межах вартості майна, прийнятого у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 11 червня 2025 року у задоволенні позову АТ «УкрСиббанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач АТ «УкрСиббанк», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів; застосування правила ст. 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Суд також не врахував, що законодавець не пов`язує можливість кредитора спадкодавця звернутися з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця зі стягненням такого боргу за життя з основного боржника та поручителя. Звернення позовної вимоги до спадкоємців померлого боржника потребує викладення інших (відмінних) підстав та предмету позову, ніж ті, які були розглянуті судом у справі за позовом банку про стягнення боргу до позичальника та поручителя, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором (як позичальника, так і поручителя) та вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави. Правовідносини, що виникли між банком-позивачем та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцем боржника, та вирішуються як із врахуванням порядку, визначеного ст. 1282 ЦК України, так і загальних положень цивільного законодавства. Наведене відповідає правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №202/6453/23 (провадження № 61-3821св24), від 27 листопада 2024 року у справі №755/264/19 (провадження № 61-4811св21). Таким чином, ухвалення чи не ухвалення судом рішення про стягнення боргу з боржника за його життя не має правових наслідків щодо можливості кредитора звернутися із позовом до спадкоємців боржника після його смерті.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові банку. Питання стягнення кредитної заборгованості за договором №0 від 26 березня 2008 року вже було вирішено в судовому порядку рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року у цивільній № 163/671/14-ц, яке набрало законної сили і звернуто до виконання. Тобто, своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку позивач уже реалізував в межах зазначеної справи, тому задоволення вимог позивача могло призвести до подвійного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №0 від 26 березня 2008 року, що є недопустимим і суперечить загальним засадам цивільного судочинства, визначеного у ст. 3 ЦК України. Аналогічні по своїй суті висновки при подібних обставинах висловив Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2025 року у справі № 522/1321/22 (провадження № 61-12829св23). Рішення суду по цивільній справі № 163/671/14-ц перебуває на примусовому виконанні щодо солідарного стягувача ОСОБА_1 , яка водночас є спадкоємцем після смерті іншого боржника ОСОБА_3 . Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позивач звертаючись до суду, обрав неналежний спосіб захисту.

Представник позивача АТ «УкрСиббанк» Агабалаєва Я. В., будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, але у поданій апеляційній скарзі просила суд розглядати справу за її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник Климович Т. Д., будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явилися, але 23 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідачів подала до апеляційного суду заяву, в якій просила розглядати справу за її та відповідачів відсутності.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін та їх представників згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 30 вересня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого позичальник ОСОБА_3 отримав у кредит 100 000 доларів США зі сплатою 13,4% річних на строк до 26 березня 2015 року.

За умовами договору (п. 2.1.) у забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається застава нерухомості, а саме житлового будинку загальною площею 180 кв. м по АДРЕСА_1 , та порука ОСОБА_1 .

Того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого позичальник ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належний йому на праві власності вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки за цією ж адресою.

Додатковою угодою № 1 від 23 березня 2009 року до кредитного договору № 0 сторони змінили кінцевий термін повернення кредиту до 25 березня 2016 року.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі № 163/671/14-ц солідарно стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 631 556 грн 21 коп. заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 березня 2008 року станом на 11 лютого 2014 року та по 1 827 грн судового збору з кожного відповідача.

На підставі цього рішення суду стягувачу АТ «УкрСиббанк» були видані виконавчі листи щодо кожного із боржників, які перебували на примусовому виконанні у Любомльському відділі ДВС.

Щодо боржника ОСОБА_3 було відкрите виконавче провадження №48045824, щодо боржника ОСОБА_1 - № 48045968.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер боржник ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 27 жовтня 2021 року № 6.

08 лютого 2022 року АТ «УкрСиббанк» направило на адресу Любомльської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців, в якій вимагало від спадкоємців померлого ОСОБА_3 протягом 30 робочих днів з дати отримання цієї вимоги повернути банку шляхом сплати одноразовим платежем заборгованість за кредитним договором у розмірі 193 207,53 доларів США.

У цій же вимозі АТ «УкрСиббанк» просило нотаріуса повідомити банк про прізвища, ім`я та по батькові спадкоємців, які прийняли спадщину, коли та кому видано свідоцтво про право на спадщину.

На підставі вимоги банку Любомльська державна нотаріальна контора завела спадкову справу № 18/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Будь-яких заяв спадкоємців матеріали спадкової справи не містять.

Як слідує з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01 листопада 2024 року № 78985209, заповіту за життя ОСОБА_3 не складав.

Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є дружина спадкодавця ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 та довідкою Вишнівської сільської ради від 19 вересня 2024 року і відповідачами ця обставина не заперечувалася.

Упродовж шестимісячного строку від дня смерті ОСОБА_3 зазначені спадкоємці не заявили про свою відмову від спадщини.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 липня 2024 року за № 385058992, №385060014, № 385060420, щодо належного на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 нерухомого майна у складі житлового будинку і двох земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 26 березня 2008 року застосоване обтяження у вигляді заборони відчуження цих об`єктів нерухомості.

Постановами старшого державного виконавця Любомльського районного відділу ДВС Склянчука М. В. від 15 березня 2021 року виконавчі провадження № 48045824 щодо ОСОБА_3 та № 48045968 щодо ОСОБА_1 закриті на підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника).

Постанови державного виконавця АТ «УкрСиббанк» 20 грудня 2023 року оскаржило в судовому порядку.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 21 грудня 2023 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року та постановою Верховного Суду від 06 травня 2024 року, скаргу АТ «УкрСиббанк» залишено без розгляду через пропуск строку на її подання та незаявленням клопотання про поновлення цього процесуального строку.

Постановою в.о. начальника відділу Любомльського відділу ДВС від 23 травня 2024 року відновлено виконавче провадження № 48045968 щодо ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 631 556 грн 21 коп. заборгованості та 1 827 грн судового збору.

З інформації Любомльського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області від 09 травня 2025 року № 17872/23.7/9 вбачається, що по закритому виконавчому провадженню № 48045824 щодо ОСОБА_3 всього стягнуто на користь стягувача 591 грн 40 коп.; виконавче провадження № 48045968 щодо ОСОБА_1 перебуває на примусовому виконанні, в рамках цього провадження стягнуто 23 781 грн 87 коп. боргу на користь стягувача, залишок станом на 09 травня 2025 року становить 609 601 грн 34 коп.

АТ «УкрСиббанк» звертаючись до суду з цим позовом у своїх вимогах зазначало, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишається непогашеною кредитна заборгованість, що визначена рішенням суду і станом на 10 липня 2024 складає 73 182,40 доларів США, а також судові витрати у розмірі 1 236 грн. Зазначена заборгованість та нерухомість, що була передана в іпотеку, увійшли до складу спадщини. 08 лютого 2022 року банк направив Любомльській державній нотаріальній конторі вимогу до спадкоємців померлого. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2 , які спадщину прийняли шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки вимога банку до спадкоємців залишається незадоволеною, тому вважає, що зі спадкоємців на його користь підлягає стягненню кредитна заборгованість та судові витрати у зазначеному розмірі у рівних частинах, оскільки відповідачі прийняли спадщину у рівних частках.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Фундаментальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, принципи диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Диспозитивність цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 як спадкоємців заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26 березня 2008 року у розмірі 73 182,40 доларів США з кожного по 36 591,20 доларів США та 1 236 грн судових витрат з кожного по 618 грн в межах вартості майна, прийнятого у спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Як на правову підставу позовних вимог у цій справі позивач посилався на ст. 1282 ЦК України, відповідно до ч. 2 якої вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Тобто зазначена норма права надає кредитору право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Однак, пред`являючи позов на підставі ст. 1282 ЦК України, позовних вимог про звернення стягнення на спадкове майно позивач не заявив, тоді як на суд покладений обов`язок розглядати справи в межах заявлених позовних вимог.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що питання стягнення спірної заборгованості вже вирішено в судовому порядку ще у 2014 році. Так, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 15 серпня 2014 року у цивільній справі № 163/671/14-ц солідарно стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 631 556 грн 21 коп. заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 березня 2008 року станом на 11 лютого 2014 року та по 1 827 грн судового збору з кожного відповідача. Вказане рішення суду набрало законної сили та на наданий час перебуває на примусовому виконанні щодо солідарного стягувача ОСОБА_1 , яка водночас є спадкоємцем після смерті іншого боржника ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відмовляючи в позові АТ «УкрСиббанк», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що банк позовних вимог про звернення стягнення на спадкове майно, як про це зазначено в ст. 1282 ЦК України, не заявляв, а своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку він уже реалізував у межах цивільної справи № 163/671/14-ц, тому задоволення вимог у цій справі може призвести до подвійного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 0 від 26 березня 2008 року, що є недопустимим і суперечить загальним засадам цивільного судочинства, визначеного у ст. 3 ЦК України.

Наведені висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовим висновком Верховного Суду, який викладений у постанові від 16 квітня 2025 року у справі № 522/1321/22 (провадження № 61-12829св23), та є релевантним до справи, що переглядається апеляційним судом.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про відмову в позові АТ «УкрСиббанк» є законним та обґрунтованим.

Висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 11 червня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: