Провадження № 2/727/2451/25
22 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:
головуючого судді Слободян Г.М.
секретаря судових засідань Вакарчук Т.Р.
представників сторін: позивача ОСОБА_1 , адвоката Лопух С.
відповідача ОСОБА_2 , адвоката Загарія О.Д.
розглянувши, за правилами загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
Короткий зміст позову.
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Обґрунтовує заявлені вимоги тим, що 20 лютого 2014 року між нею, ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом (повторно) про шлюб Серїі НОМЕР_3 . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем у них не склалося з початку 2022 року, з того ж часу у них припинені подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть. Зазначає, що вважає неможливим надалі збереження їхньої сім?ї та шлюбу, оскільки це суперечить її особистим інтересам, на примирення не погоджується.
Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з відповідачем народилася донька ОСОБА_4 , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Посилається на те, що між нею та відповідачем не досягнуто домовленості щодо його участі в утриманні спільної дитини, у зв?язку з чим вона також змушена звернутися до суду. Позивачка стверджує, що і?и? не відомо ні про місце роботи відповідача, ні про и?ого розмір заробітку, однак і?и? відомо що відповідач отримує прибуток від продажу електроенергіі? в орієнтовному розмірі 25 000 грн. на місяць та володіє нерухомістю.
Просить розірвати шлюб між нею, ОСОБА_3 , та відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований 20 лютого 2014 року Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис №03. А також, просить стягнути з відповідача на і?і? користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 8 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рух справи та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського раи?онного суду м. Чернівці від 04.09.2025 року закрито підготовче провадження по справі.
Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат Лопух С., у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Загарія О.Д., у судовому засіданні частково визнав позовні вимоги. Зазначив, що не заперечує щодо задоволення позовної вимоги про розірвання шлюбу. Позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини просив задовольнити частково у розмірі 3000,00 грн., з підстав викладених у відзиві на позов.
Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини, та відповідно до них визначив такі правовідносини.
Судом досліджені докази та застосовані норми права.
Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що 20 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом (повторно) про шлюб Серїі НОМЕР_3 від 05.08.2022 року (а.с.12).
Згідно свідоцтва про народження від 18.03.2015 року, у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_4 (а.с.36).
Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, позивач, як відповідач не бажають зберегти шлюб та наполягають на його розірванні, на примирення не погоджуються.
Положенням статті 1 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.
Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження булла взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок"в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Відповідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Як передбачено ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною.
На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.
Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою ВерховноїРадиУкраїни№ 789-ХІІвід27лютого1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України.
Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 Сімейного кодексу України).
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.
Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано.
Передбачених законом підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від обов`язку утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом не встановлено.
Домовленості між батьками щодо способу утримання доньки не досягнуто.
Як встановлено судом, позивачка просить стягнути з відповідача на і?і? користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 8000 грн.
Вказании? розмір аліментів ОСОБА_2 не визнає, посилаючись на те, що він на цеи? час не працює, будь-якого доходу не отримує. При цьому, відповідач зазначив, що він не відмовлявся від надання коштів на утримання дитини, робить це стабільно, а тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 3000 грн. на місяць.
Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п.17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.200 6р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Так, згідно зі статтею 182 СК Украі?ни при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітеи?, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого маи?на, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого маи?на, сума яких перевищує десятикратнии? розмір прожиткового мінімуму для працездатноі? особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, зокрема приписи ст.182 СК України, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи з 25.11.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Згідно з приписом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як учасники справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11, 13, 76, 81, 141, 206, 263-268, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити частково.
Розірвати шлюб зареєстрований 20 лютого 2014 року (актовий запис № 03) Виконавчим комітетом Міліївської сільської ради Вижницького району Чернівецької області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано Франківськ) між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_3 залишити набуте в шлюбі ОСОБА_6 .
Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на утримання дитини, доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривен до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 листопада 2024 року.
Виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути аліменти з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь держави - 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Шевченківський районний суд м. Чернівці, а особами які не були присутні при проголошенні вступної і резолютивної частини мають право на оскарження в той же термін з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.10.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.