КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.ПОЛТАВИ
Справа №642/518/22
Провадження № 2-п/552/56/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Безугла А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про перегляд заочного рішення посилаючись на те, що 22.11.2023 року Київським районним судом м. Полтави ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Відповідач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проте з квітня 2022 року по жовтень 2023 року перебувала у Чехії та Польщі, судову повістку не отримувала, а тому не була обізнана про наявність судової справи, тому була позбавлена можливості надати докази та відзив по справі. Крім того, судом не було враховано строки позовної давності. Також зазначила, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, а тому вказана обставина має суттєве значення в частині визначення правонаступництва. Просила поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника відповідача та відповідача надійшли заяви про розгляд заяви у їх відсутність, заяву про перегляд заочного рішення підтримують та просять задовольнити.

Відповідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 листопада 2023 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за отримані за адресою АДРЕСА_2 послуги за період з 01.11.2012 року по 31.12.2021 року в сумі 53 599,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» понесені судові витрати в розмірі по 1240,50 грн. з кожного.

Згідно до ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини на які посилається відповідач ОСОБА_1 для поновлення строку звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, такий строк підлягає поновленню.

Статтею 288 ЦПК України визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох наведених умов.

Використання законодавцем в конструкції коментованої статті 288 ЦПК України сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Представник відповідача в поданій до суду заяві вказує на ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки фактично не проживала за місцем реєстрації, а перебувала за кордоном.

Як установлено з матеріалів справи, судом направлялись судові повістки за місцем проживання відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та місцем знаходження майна за адресою АДРЕСА_1 , які повернулись до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст.128 ЦПК України судова повістка направляється фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, відповідач належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи.

Також виклик відповідачів здійснювався шляхом опублікування виклику на офіційному сайті Київського районного суду м. Полтави.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Посилання відповідача щодо позбавлення можливості заявити суду клопотання про застосування до позовних вимог строку позовної давності носить не конкретний характер, а свідчить лише щодо наявності такого права.

За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідачі повідомлялися судом про розгляд справи, до ухвалення судового рішення заяв про застосування позовної давності не подавали.

Будь-які інші істотні обставини відповідач не зазначає, не оспорює отримання послуг від позивача та наявність заборгованості.

Крім того, відповідач посилається на те, що у разі прийняття спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 спадщини, то можливий розподіл заборгованості.

Проте, як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через 7 місяців після ухвалення рішення суду, а тому це не є підставою для задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на договір купівлі-продажу від 10 жовтня 013 року кв. АДРЕСА_3 в частині зобов`язання попередніх власників квартири сплатити всі борги за комунальні послуги та квартплату до 24 жовтня 2013 року не можуть бути беззаперечною підставою для задоволення заяви про скасування заочного рішення.

Суду не надано доказів, що відповідач після укладення договору купівлі-продажу заманеної квартири направила на адресу позивача примірник такого договору , чим самим довела не тільки щодо зміни власників майно, а й щодо зобов`язань по сплаті платежів станом на 24 жовтня 2013 року.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Пунктом 4 ч.2 ст. 285 ЦПК України визначено, що у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не надала жодного доказу, в розумінні ст 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, не був врахований судом під час ухвалення рішення.

Таким чином, заява не містить посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково або до його зміни.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України визначено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою:

1) залишити заяву без задоволення;

2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 287- 288 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 22.11.2023 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий Ж.В.Кузіна