Справа № 345/2318/25
Провадження № 22-ц/4808/1335/25
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Мальцевої Є.Є., Томин О.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючою суддею Кулаєць Б.О. 03 липня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити його у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 18.11.2016. У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій виповнилося 18 років та яка на даний час навчається на ІІ курсі Фахового коледжу культури і мистецтв (м. Калуш), та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 9 класу Калуського ліцею №6. Обоє дітей проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вказала, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.11.2016, справа № 345/3590/16-ц, з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2016 і до їх повноліття. З огляду на інфляцію, зростання цін та значні витрати на навчання, позивачка вважає, що розмір допомоги є недостатнім. Відповідач працює у АТ «Прикарпаттяобленерго», інших утриманців не має, тому спроможний надавати більшу матеріальну допомогу на утримання сина.

З огляду на вказане, просила позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2025 року позов задоволено частково. Змінено спосіб стягнення та розмір аліментів, визначений рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.11.2016 у справі № 345/3590/16-ц. Вирішено проводити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Виконавчий лист по справі за № 345/3590/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини відкликано. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт зазначає, що він є особою з інвалідністю та потребує частого лікування, у зв`язку з чим несе постійні витрати. Вказує, що зміна економічної ситуації в країні та збільшення цін впливають також на відповідача, а наявність бажання отримати більший розмір аліментів не є підставою для задоволення позову. ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що після ухвалення рішення від 07.11.2016 стан здоров`я платника аліментів значно погіршився, оскільки він набув статусу особи з інвалідністю. Вказане, на думку апелянта, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

В поданому відзиві ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила. Вважає, що почерк та підписи на апеляційній скарзі не відповідають оригінальному підпису та почерку апелянта, що свідчить про її фальсифікацію. Вказує, що погодилася на часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на інвалідність апелянта. Зазначає, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, а також працює диспетчером у Калуському РЕМі. Крім того завершує будівництво будинку. Звертає увагу на те, що апелянт не бере жодної участі у житті дітей, не спілкується з ними, але завдає моральної шкоди внаслідок судових процесів, перевірок соцслужб. Позивач зауважує, що син ОСОБА_3 став студентом Калуського фахового коледжу економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти та газу. Для якісного навчання позивач взяла на оплату частинами ноутбук, де один платіж перевищує аліменти на сина за один місяць. Крім того син продовжує займатися в спортивній школі.

Зважаючи на викладене, просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржене рішення залишити без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про збільшення аліментів.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи встановленні обставини справи, дійшов висновку, що позивачкою доведено підстави для зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною її майнового стану, а відповідач, як батько, незважаючи на те що є інвалідом 3 групи, повинен надати таку матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Тому місцевий суд вважав за доцільне збільшити розмір аліментів з 1/6 до 1/5 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону з огляду на таке.

Суд встановив, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.11.2016 у справі № 345/3590/16-ц було розірвано. Крім того, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2016 і до їх повноліття (а.с. 5).

У зв`язку із досягненням повноліття дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення на її утримання аліментів було припинено. Отже, з відповідача стягувалось 1/6 частина всіх видів його заробітку на утримання сина згідно з рішенням Калуського міськрайонного суду від 07.11.2016.

Відповідно до листа в.о. начальника Служби у справах дітей № О-114 від 24.04.2025 за результатами обстеження та інспекційного відвідування фактів нецільового використання ОСОБА_2 аліментів не встановлено (а.с. 10). Вказане підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов від 04.07.2018, 06.12.2018, 08.05.2019, 05.01.2020 та висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів від 15.01.2021 (а.с. 10 на звороті, 11-13).

Позивачка ОСОБА_2 працює викладачем у Фаховому коледжі культури і мистецтв (м. Калуш) та її дохід за період з 01.10.2024 по 31.03.2025 становив 155403,00 грн., що підтверджується довідкою № 15 від 16.04.2025 (а.с. 14).

29.04.2025 між ВСП «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» (далі виконавець) та ОСОБА_2 (далі замовник) укладено договір № 08-ПК-25 від 29.04.2025, відповідно до п.п.1.1, 3.1 якого, Виконавець бере на себе зобов?язання за рахунок коштів Замовника надати додаткову освітню послугу, а саме: здійснити підготовку для вступу до закладу фахової передвищої освіти слухача ОСОБА_3 з дисциплін: українська мова та математика, а замовник - оплатити таку підготовку та відшкодувати виконавцеві всі витрати, пов?язані з виконанням вказаних зобов?язань, у терміни та в порядку, визначеному цим Договором. За надані виконавцем послуги замовник здійснює оплату в розмірі 3000 (три тисячі) гривень (а.с. 15).

Відповідно до платіжної інструкції ОСОБА_2 було перераховано кошти у розмір 3000 грн на рахунок ВСП «Калуський фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій» з призначенням платежу: «Оплата за підготовку ОСОБА_3 » (а.с. 3).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08.05.2025 у справі № 345/1476/25 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів його доходів, щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09.04.2025 на час її навчання до 30.06.2027, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку.

ОСОБА_1 , працює на посаді диспетчера в АТ «Прикарпаттяобленерго» та його дохід за березень та квітень 2025 року становив 68 186,06 грн, що підтверджується довідкою № 50007286/129 від 28.05.2025 (а.с. 49).

Згідно зі звітом про здійснені відрахування та виплати ПАТ «Прикарпаттяобленерго» працівника ОСОБА_1 № 50007286/128 від 26.05.2025 за квітень 2025 року з нарахованої зарплати утримано на дочку 1560,63 грн та утримано на сина 4939,30 грн.

Відповідно до рішення про перерахунок пенсії від 27.03.2025 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності третьої групи у розмірі 3 323грн.

Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи свої вимоги стосовно збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, ОСОБА_2 покликалась на недостатність розміру стягуваних аліментів для належного забезпечення сина, оскільки він росте, навчається, займається спортом. Крім того ,відбулося збільшення росту цін на товари і послуги.

В свою чергу, відповідач заперечував покращення свого матеріального становища з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Натомість зазначив, що на даний час він отримав статус особи з інвалідністю, потребує коштів на лікування.

Пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За загальним правилом, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтями 182, 183 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21), від 22 серпня 2022 року у справі №712/6313/21 (провадження №61-3728св22) та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що дочка сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 досягла повнолітт. На її утримання з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку відповідача. Відтак, відповідач сплачує на утримання дочки аліменти в меншому розмірі. В свою чергу, син сторін росте, навчається, відвідує спортивну секцію, а тому потребує більше матеріальних коштів у зв`язку із збільшенням його потреб. Відповідач є людиною працездатного віку, працює офіційно та отримує пенсію по інвалідності. Наявність в ОСОБА_1 третьої групи інвалідності не звільняє його від обов`язку утримувати сина.

Беручи до уваги вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень статті 182 СК України. Виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно.

Колегія суддів не бере до уваги надані позивачкою в апеляційній інстанції на підтвердження зміни майнового стану відповідача докази, зокрема: копію договору № КІ- 25-01 про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти, копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, квитанцію про оплату ноутбука частинами, фото будівлі, оскільки положеннями ч. 3 ст. 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Також апеляційний суд відхиляє твердження позивачки про підроблення підпису на апеляційній скарзі, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 була подана до апеляційного суду за допомогою системи «Електронний суд» із електронного кабінету апелянта та скріплена його електронним підписом.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання сина є помірним, враховуючи принцип рівності батьків в утриманні дитини, відповідає встановленим обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Судове рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Підстави для скасування рішення суду за наведених апелянтом доводів відсутні.

З огляду на це, апеляційна скарга відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 03 липня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: Є.Є. Мальцева

О.О.Томин

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2025 року.