ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/165/25Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В.
Провадження № 22-ц/817/819/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качура Семена Васильовича на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року, ухвалене суддею Мельник А.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1327532 від 17.04.2021 року у розмірі 28 512,98 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 20 012,98 грн - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 17.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №1327532, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8500 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,59% в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

На виконання умов договору позики №1327532 від 17.04.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8500 грн шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача.

Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нарахувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожен день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

У договорі позики встановлено строк кредиту 30 днів та передбачено умови пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.

Відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, а тому позивач вважав, що наявні підстави для стягнення боргу у заявленому розмірі.

26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2610 від 26.10.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1327532 від 17.04.2021 року.

03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1327532 від 17.04.2021 року.

Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК від ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28512,98 грн, а саме: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20012,98 грн - сума заборгованості за процентами.

Рішення Теребовлянського районного суду від 01.04.2025 року позовні вимоги ТОВ Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ Фінпром Маркет» заборгованість за договором позики №1327532 від 17.04.2021 року в розмірі 28512,98 грн, з яких: 8500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 20012,98 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ Фінпром Маркет» сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Качур С.В. просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитом скасувати, постановивши у відповідній частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що нарахування відповідачу процентів за користування позикою є необґрунтованим, оскільки він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині, тому на нього, як на військовослужбовця, призваного на військову службу на особливий період, поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не підлягають нарахуванню проценти за користування кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Фінпром Маркет» вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Зауважує, що проценти за користування кредитом/позикою не нараховувалися на час проходження військової служби відповідачем. У справі відсутні дані, які підтверджують проходження військової служби в період з 18.04.2021 року по 15.08.2021 року, тобто в період нарахування процентів за договором позики.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Обставини справи.

17.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та ОСОБА_1 укладено договір позики №1327532 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8500 грн, строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,59% в день.

Відповідно п. 3 договору позики сторони передбачили, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

За умовами договору передбачено, що дата надання позики 17.04.2021 року, дата повернення позики 17.05.2021 року, знижена процентна ставка 1,59%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 580,35%, орієнтовна загальна вартість позики 12554,50 грн (пункт 2).

Договір позики №1327532 підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

На виконання умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 17.04.2021 року перерахувало ОСОБА_1 8500 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» та платіжною інструкцією № 9e5ca948-0c74-43b0-ba8d-d87a6b3ae9e1 від 17.04.2021 року.

26 жовтня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) уклали договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1327532 від 17.04.2021 року, укладеному з відповідачем.

Згідно із реєстром прав вимог № 2 від 26.10.2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло прав вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму 28512,98 грн.

03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) та ТОВ «Фінпром Маркет» (клієнт) укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило на користь ТОВ «Фінпром Маркет» права грошової вимоги за договором позики №1327532 від 17.04.2021 року.

Згідно із реєстром заборгованості до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, який є додатком № 1 до вказаного договору, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму 28512,98 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №1327532 від 17.04.2021 року, за період з 17.04.2021 року по 27.01.2025 року, заборгованість за договором складає 28512,98грн, а саме: 8500 грн - сума заборгованості за тілом позики; 20012,98 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими за процентами.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1046, ч.1 ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.»

На підставі вищевикладеного, при визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач не виконав умов кредитного договору щодо своєчасної сплати суми позики, процентів за користування нею, а тому заборгованість підлягає стягненню на користь позивача.

Однак, стягнута судом першої інстанції сума заборгованості за нарахованими процентами не ґрунтується на вимогах закону.

Пунктом 2 договору позики № 1327532 передбачено, що строк позики становить 30 днів, а саме до 17.05.2021 (останній день). У пункті 2 договору позики передбачено, що процентна ставка (знижена) в розмірі 1,59% в день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,70%; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 580,35 %; орієнтовна загальна вартість позики становить 12554,50 грн.

Позаяк, проценти за користування позикою нараховувалися протягом 121 днів - з 17.04.2021 року по 15.08.2021 року, тобто поза межами строку кредитування, які позивач нараховує саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України.

Крім того, нарахований розмір заборгованості по відсотках визначено виходячи із відсоткової ставки 1,99 % за день, однак, пунктом 2 договору позики знижена процентна ставка становить 1,59 % за день.

На вищевказане суд першої інстанції уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про стягнення процентів за користування позикою в заявленому позивачем розмірі.

При визначенні розміру процентів, які підлягають стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування та виходить саме із погодженої сторонами у договорі відсоткової ставки 1,59 % за день, а не 1,99 % в день, як визначено позивачем у розрахунку заборгованості.

Представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження продовження строку користування позикою.

Тому, колегія суддів вважає, що стягненню підлягають проценти за договором позики за період з 17.04.2021 по 17.05.2021 року, виходячи із відсоткової ставки 1,59 % за день, що у даному випадку становить 4189,65 грн. Нараховані проценти з 18.05.2021 року до 15.08.2021 року позивачем здійснено поза межами строку користування позикою, тому не підлягають стягненню.

Посилання позивача на те, що умови продовження строку нарахування процентів за користування позикою передбачено Правилами надання грошових коштів у позику, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

В підписаному договорі позики ОСОБА_1 підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) йому зрозумілі.

Правилами надання грошових коштів у позику, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, у тому числі, що у разі неповернення/ повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику та таку неповернуту позику товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, але не більше 90 календарних днів (п. 6.5 Правил).

Проте, вказані Правила не підписані ОСОБА_1 і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір позики 17.04.2021 року.

Таким чином, за відсутності доказів про конкретно запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів, надані позивачем Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обсавин.

У зв`язку із цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини 1 статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, яка згідно з частиною 4 статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.Щодо посилання представника адвоката Качура С.В. на пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», як підставу не нарахування йому як військовослужбовцю процентів за користування позикою, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону №1357-IX від 30.03.2021 року (набрав чинності з 23.04.2021 року), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

До суду першої інстанції ОСОБА_1 надав довідку військової частини № НОМЕР_1 від 05.08.2022 року про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 20.04.2022 року по теперішній час.

Матеріали справи не містять доказів, що на дату укладення договору позики чи в період виконання його умов на відповідача поширювалися пільги, передбачені вищезазначеною нормою, тобто, що у нього відсутній обов`язок по сплаті процентів за користування позикою.

Колегія суддів звертає увагу, що договір позики був укладений 17.04.2021 року, проценти, які підлягають стягненню з відповідача, нараховувалися у період з 17.04.2021 по 17.05.2021 року, тобто в період, коли відповідач ОСОБА_1 не перебував на військовій службі, а тому на нього не поширювалася дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по договору позики в сумі 12689,65 грн, з яких: 8500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4189,65 грн - сума заборгованості за відсотками.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини у справі, дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення заборгованості по відсоткам з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено частково, що становить 44,50% від заявлених вимог (7731,28х100% :16686,28).

ТОВ «Фінпром Маркет» сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1077,96 грн (2422,40х44,50%).

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качура С.В. задоволено частково, а саме на 79,07%. За подання апеляційної скарги скаржником сплачено судовий збір в розмірі 2034,80 грн., тому на користь скаржника з позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1608,91 грн (2034,80 х 79,07%)

Відповідно підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягнуті з відповідача судом першої інстанції витрати за надану професійну правничу допомогу позивачу з 3500 грн. до 1557,50 грн.

Згідно частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи вимоги частини 10 статті 141 ЦПК України колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат із сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 1026,55 грн. ((1077,96+1557,50) 1608,91 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Качура Семена Васильовича - задовольнити частково.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2025 року в частині стягнення заборгованості по процентах та судових витрат змінити та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Викласти абзац 2 та абзац 3 резолютивної частини рішення в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» () заборгованість за договором позики №1327532 від 17.04.2021 в розмірі 12689,65 грн, з яких: 8500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4189,65 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» () судові витрати у розмірі 1026,55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанову апеляційного суду складено 23 вересня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О

Костів О.З.