СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 757/40738/24-ц

пр. № 2/759/4500/25

19 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Косінської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовними вимогамиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у квітні 2025 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь: суму боргу по орендній платі за липень 2024 року у розмірі 24580 грн 65 коп.; ???суму боргу по орендній платі за серпень 2024 року у розмірі 26000 грн 00 коп.; ???суму неустойки у розмірі 1% у розмірі 21276 грн 78 коп.; ???суму неустойки у розмірі 25 % у розмірі 43725 грн 81 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.05.2024 між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір №21/05-24, згідно з умовами договору ФОП ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_2 прийняв об`єкт нерухомого майна з розміщеним у ньому майном, що підтверджується відповідним актом передачі приміщення в оренду від 21.05.2024, підписаним сторонами. За умовами договору розмір орендної плати у розрахунку за один повний календарний місяць оренди приміщення з урахуванням її індексації за згодою сторін складає: на період оренди до 22.07.2024 включно - 24000 грн 00 коп. (без ПДВ) та на період оренди з 23.07.2024 - 26000 грн 00 коп. У добровільному порядку відповідач не виконує свого обов`язку, жодних дій, спрямованих на виконання умов договору не вчиняє, внаслідок чого заборгованість становить: суму боргу по орендній платі за липень 2024 року у розмірі 24580 грн 65 коп.; ???суму боргу по орендній платі за серпень 2024 року у розмірі 26000 грн 00 коп.; ???суму неустойки у розмірі 1% у розмірі 21276 грн 78 коп.; ???суму неустойки у розмірі 25 % у розмірі 43725 грн 81 коп.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

у квітні 2025 р. до Святошинського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява за підсудністю із Печерського районного суду м. Києва на підставі ухвали судді від 18.09.2024 (а.с. 17-18).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2025, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 23-24).

Ухвалою судді 28.04.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 25-26).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2025 задоволено заяву про заміну сторони у справі її правонаступником з ФОП ОСОБА_3 на ОСОБА_1 (а.с. 42).

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом отримання представником відповідача ухвали про відкриття провадження від 28.04.2025 та копії позовної заяви з додатками. Відзив на позовну заяву до суду не направив, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили (а.с. 31, 32).

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що 21.05.2024 між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 був укладений договір №21/05-24, відповідно до умов якого позивач (орендодавець) надає, а відповідач (орендар) приймає в строкове платне використання об?єкт нерухомого майна з розміщеним у ньому майном, що вказане в Акті передачі приміщення в оренду або в додатках до даного Договору (а.с. 4-6).

Відповідно до п. 1.1 договору, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; склад: три кімнати, міні-кухня, санвузол, хол, лоджія загальною площею 60,0 кв. м.; вартість з урахуванням її індексації на дату укладення даного договору за згодою сторін складає 5400000 грн 00 коп. (без ПДВ); орендодавець є власником приміщення, що підтверджується Витягом з ДРРПНМ про реєстрацію права власності від 20.05.2021 №257441107.

Згідно п. 3.2 договору розмір орендної плати у розрахунку за один повний календарний місяць оренди Приміщення з урахуванням її індексації за згодою сторін складає: на період оренди до 22.07.2024 включно - 24000 грн 00 коп. (без ПДВ) та на період оренди з 23.07.2024 - 26000 грн 00 коп.

Пунктом 3.5 договору визначено, що розрахунки між Сторонами згідно з даним Договором здійснюються у грошовій безготівковій формі у національній валюті України. Датою здійснення платежу вважається дата зарахування грошових коштів від Орендаря на поточний рахунок Орендодавця.

Відповідно до 3.6 договору, орендар зобов?язаний сплачувати орендну плату у повному обсязі згідно з п. п. 3.1 - 3.3 даного оговору за перший місяць оренди - у строк не пізніше 21.05.2024, а за наступні за першим місяці оренди - не пізніше останнього банківського дия попереднього календарного місяця (передплата).

Згідно з п. 6.1 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов?язань згідно з п. п. 3.6, 3.8, 4.1, 4.3, 5.4 даного договору Орендар сплачує на користь Орендодавця штрафну неустойку у розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. За кожні 10 календарних днів прострочення Орендар додатково сплачує Орендодавцю неустойку у розмірі 25 % від суми боргу. Сторони погоджують, що передбачені даним пунктом санкції вважаються іншим видом забезпечення виконання зобов?язання у розумінні ч. 2 ст. 546 ЦК України.

Згідно з актом передачі приміщення в оренду до договору №21/05-24 від 21.05.2024 ФОП ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_2 прийняв об?єкт нерухомого майна з розміщеним у ньому майном (7-8).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

На підставі ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частина 6 ст. 762 ЦК України передбачає, що наймач звільняється від плати за час, протягом якого він не міг користуватися майном з причин, що від нього не залежали.

Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач фактично користувався переданим у найм приміщенням.

Також, відповідно до п. 3.5 договору датою здійснення платежу вважається дата зарахування грошових коштів від Орендаря на поточний рахунок Орендодавця.

Однак, судом не встановлено, позивачем не доведено, та матеріали справи не містять доказів того, що грошові кошти були зараховані на поточний рахунок Орендодавця, тобто не підтверджено факт виникнення у відповідача заборгованості за договором.

Таким чином, факт укладення договору та підписання акту приймання-передачі без підтвердження користування приміщенням та здійснення платежів не може бути безумовною підставою для стягнення орендної плати.

Відповідно до положень ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Крім того, як слідує зі змісту позовних вимог позивач просить стягнути із відповідача орендну плату та неустойку за один і той же період користування ним орендованим приміщенням.

У п. 9.12 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 у справі №910/11131/19 викладено правовий висновок про те, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 ЦК України («Плата за користування майном») і охоронна норма частини другої статті 785 ЦК України («Обов`язки наймача у разі припинення договору найму») не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

За таких обставин позивач не має права вимагати від відповідача сплати неустойки за найм речі за час прострочення, а її вимоги в цій частині суперечать приписам ст. 785 ЦК України , внаслідок чого ,вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми неустойки у розмірі 1% у розмірі 21276 грн 78 коп. та ???суми неустойки у розмірі 25 % у розмірі 43725 грн 81 коп. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат

у зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 192, 524-526, 530, 533, 545, 625, 626, 628, 629, 631, 638, 759, 760-764,773, 782, 785 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Суддя: О.В. Ул`яновська