Справа № 357/4573/25
Провадження № 2/357/3033/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рижко Г. О. ,

при секретарі Примак А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд:

- стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № А227СТ1 від 12.03.2020 у розмірі 27817,02 грн станом на 31.03.2025, яка складається з наступного: 18244,64 грн заборгованість за кредитом, 9572,38 грн заборгованість за відсотками.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог АТ «АКЦЕНТ-БАНК» зазначило, що ОСОБА_1 звернулася в Банк щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківський послуг в А-Банк. 12.03.2020, будучи клієнтом банку, позичальник уклала з Банком кредитний договір № A227CТ1, згідно якого відповідачці було надано кредит у розмірі 20000,00 грн строком на 38 місяців (до 11.05.2023) зі сплатою процентів у розмірі 75% річних. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, в свою чергу Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 31.03.2025 виникла заборгованість у розмірі 27817,02 грн, яка складається з наступного: 18244,64 грн - заборгованість за кредитом, 9572,38 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - комісія, 0 грн - залишок заборгованості за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідачки, а також витрати по сплаті судового збору.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначила, що Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не може слугувати доказом по справі, адже датована 21.10.2019, задовго до оформленої заяви клієнта № A227CТ1 від 12.03.2020. Позивачем не надано доказів оформлення та укладення між позивачем та відповідачем та відповідно отримання ОСОБА_1 як позичальником Пам`ятки клієнта, «Умов та Правил надання банківських послуг», Правил надання послуг і Тарифів, що в сукупності із заявою свідчило б про укладення у належній формі договору про надання банківських послуг. До позовної заяви додано роздруківку витягу із Тарифів та витягу з Умов та Правил надання банківських послуг. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Тарифів відповідач розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, укладаючи кредитний договір. Тому, жодного кредитного договору відповідач з позивачем не підписувала, у зв`язку із чим всі вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними. Також вказує, що у Виписці від 31.03.2025 прослідковується неправильний розрахунок, а саме, якщо зробити нескладний підрахунок у першому рядку за період 12.03.2020-11.04.2020 сума всього 1423,08 (сума платежу за розрахунковий період, грн) згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту…, що складається із тіла кредиту 339,75 та відсотків 1083,33, беручи загальну суму кредиту 20000,00 339,75 дорівнює 19660,25, а позивачем зазначено заборгованість на кінець періоду 19826,92, різниця складає 166,42, тобто, на 166,42 грн із відповідача вже стягнуто більше, це при тому, що платіж здійснився вчасно. Розцінює це так, що позивач зараховував собі на рахунок 166,42 грн, а відтак відповідачу виставив заборгованості на 166,42 грн більше. Крім того, звертає увагу суду на те, щодо деяких не зарахованих коштів позивачем, а саме, 27.01.2022 відповідачем по справі на рахунок платіжної картки, що вказаний в Заяві клієнта № A227CТ1 від 12.03.2020, вносились кошти в сумі 1300,00 грн та 08.02.2022 вносилась сума в розмірі 2000,00 грн номер картки отримувача вказано такий, як в зазначеній вище заяві. Але чомусь у Виписці по кредиту та у Розрахунку заборгованості за договором за січень 2022 вказана сума 1293,50 грн, а не 1300,00 грн, а в лютому 2022 взагалі відсутні сума зарахувань в розмірі 2000,00 грн. Також просила застосувати позовну давність до вимог позивача.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що даний договір не є встановленням кредитного ліміту на кредитну картку, а є додатковим кредитним договором, укладеним в електронній формі, в якому зазначені всі умови договору, у тому числі і процентна ставка. Договір підписано простим електронним підписом. Додана до позову Виписка по рахунку відповідача підтверджує погашення кредиту, а меморіальний ордер підтверджує факт видачі кредитних коштів відповідачу. Зазначає, що строк позовної давності застосуванню не підлягає, оскільки починається обраховуватися із дати закінчення договору 12.03.2023 і спливає 12.03.2026.

Відповідач, надала суду заперечення на відповідь на відзив, в яких додатково зазначила, всі оплати по договору, які вона здійснила починаючи з 12.03.2023, відповідач вносила саме за тіло кредиту, а не за нараховані відсотки. Вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

В квітні 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О.

Ухвалою судді від 07.04.2025 позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

15.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 17.04.2025 було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/4573/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 14.05.2025 на 09:00 год.

14.05.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява про видачу копії ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками та про відкладення розгляду справи.

14.05.2025 заяву відповідачки задоволено, розгляд справи відкладено на 25.06.2025 на 09:00 год.

25.06.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки остання бажає бути особисто присутньою для надання суду пояснень та заперечень щодо позову.

25.06.2025 заяву відповідачки задоволено, розгляд справи відкладено на 28.07.2025 на 09:00 год.

28.07.2025 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

28.07.2025 справу знято з розгляду в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Київській області та відкладено на 19.09.2025 на 10:30 год.

20.08.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

16.09.2025 на адресу суду від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

19.09.2025 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Для повного та всебічного розгляду справи та з урахуванням відсутності заперечень від учасників справи суд приймає та приєднує до матеріалів справи відзив на позовну заяву з доданими доказами, відповідь на відзив, а також заперечення на відповідь на відзив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила.

З огляду на положення ст.ст. 211, 223 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2019 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг (а.с. 11).

Таким чином, будучи клієнтом Банку, ОСОБА_1 12.03.2020 підписала з АТ «Акцент-Банк» Заяву Клієнта (кредитний договір) № A227CТ1. Згідно умов договору відповідачці було надано кредит у розмірі 20000,00 грн строком на 36 місяців. Процентна ставка (фіксована) 75% на рік. Кредит надається безготівково шляхом зарахування коштів на банківську картку НОМЕР_2 (а.с. 14).

Сторонами погоджено Графік платежів, у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, визначено загальну вартість кредиту 50198,56 грн, з яких: 20000,00 грн тіло кредиту, 30198,56 грн відсотки за користування кредитом (а.с. 15).

Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», який підписаний відповідачем електронним підписом та в якому містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 12-13).

АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за Договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.13932947.28294.69308 (а.с. 20).

З виписки по кредиту про рух коштів боржника за період з 12.03.2020-30.03.2025 вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 станом на 30.03.2025 має заборгованість в сумі 27817,02 грн (а.с. 21-24).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості по договору № A227CТ1 від 12.03.2020, з урахуванням часткових оплат за кредитом в сумі 26824,56 грн, у відповідачки станом на 31.03.2025 існує заборгованість у розмірі 27817,02 грн, яка складається з наступного: 18244,64 грн - заборгованість за кредитом, 9572,38 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 16-19).

Відповідачем до відзиву додано квитанції, які підтверджують часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: платіжне доручення від 11.04.2020 на суму 1423,08 грн, квитанція від 27.01.2022 на суму 1300,00 грн, квитанція від 08.02.2022 на суму 2000,00 грн (а.с. 86-88).

Представником позивача до відповіді на відзив додано виписку по картці за період з 12.03.2020-20.08.2025, з якої вбачається, що відповідач отримала кредитні кошти, користувалася картковим рахунком, здійснювала оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Остання оплата за кредитом здійснена 14.07.2023 (а.с. 101-104).

IV. Норми права, які застосував суд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

4.1. Щодо зобов`язань

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

В частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»(в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як регламентовано в ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц).

4.2. Щодо строків позовної давності.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Крім того, згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних відносин) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Дану норму було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025. Так, строки позовної давності в Україні були призупинені з 2 квітня 2020 року (через карантин) та з 17 березня 2022 року (на період воєнного стану), а їхній перебіг відновлюється з 4 вересня 2025 року. Нові правила набрали чинності після прийняття Закону №4434-IX, який виключив норму про зупинення строків із Цивільного кодексу України. З 04 вересня 2025 року початок відліку строку позовної давності буде продовжуватися з моменту, коли він був зупинений.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

На обґрунтування позовних вимог АТ «Акцент-Банк» зазначає, що відповідач, будучи клієнтом банку, уклала з банком кредитний договір, що підтверджується її електронним підписом у заяві. На підтвердження зазначених тверджень до матеріалів справи позивачем додано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 21.10.2019 та Заяву Клієнта № А227СТ1 від 12.03.2020. Відтак, суд робить висновок, що 12.03.2020 виникли договірні відносини між сторонами внаслідок отримання відповідачкою кредиту в АТ «Акцент-Банк». ОСОБА_1 отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в договорі. Відповідачка здійснювала погашення заборгованості за отриманим кредитом, однак платежі були не регулярними та в недостатньому розмірі, а з 14.07.2023 припинила виконувати свої зобов`язання до повного їх виконання. Тож позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржниці виконати обов`язок з повернення коштів.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам Договору: у ньому відображені всі факти видачі суми кредиту, нарахування процентів, які здійснювались за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на залишок неповернутої суми. Крім того, у розрахунку відображуються всі факти виконання відповідачкою грошових зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів. Згідно позиції Верховного Суду України, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Таким чином, здійснивши часткову оплату з метою погашення заборгованості, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно щодо правомірності вимог позивача за договором про надання банківських послуг. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Підстави для застосування наслідку спливу строків позовної давності відсутні. Судом встановлено, що Договір було підписано 12.03.2020, зі строком дії 36 місяців, тобто до 12.03.2023. Відтак початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати саме з 12.03.2023, а позивач звернувся до суду 02.04.2025, тобто в межах трирічного строку давності . Тож, позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності.

У підсумку суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.ст.133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 10, 12, 19, 81, 141, 142, 258-260, 263-265, 267, 274-279, 435 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 207, 509, 525, 526, 530, 536, 599, 626- 638, 1048-1054 Цивільного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором № А227СТ1 від 12.03.2020 у розмірі 27817,02 грн (двадцять сім тисяч вісімсот сімнадцять гривень 02 копійки), що складається з: 18244,64 грн заборгованість за кредитом, 9572,38 грн заборгованість за відсотками станом на 31.03.2025.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», , місцезнаходження: 49074, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19.09.2025.

Суддя Г. О. Рижко