Справа № 466/6532/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Пилипців О.-І.І.

позивача ОСОБА_1

представників відповідача Пучак І.А.

справа №466/6532/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за заявою представника відповідача АТ «Львівгаз» Пучак І.А. про визнання ухвали від 27.06.2023 року про забезпечення позову у справі №466/6532/23 такою, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

22.09.2025 року представник відповідача АТ «Львівгаз» Пучак І.А. звернулася в суд з заявою про визнання ухвали від 27.06.2023 року про забезпечення позову у справі №466/6532/23 такою, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування вимог заяви зазначила, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/6532/23 від 27 червня 2023 року було забезпечено позов ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом заборони АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на припинення газопостачання позивачам до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту набрання законної сили рішення у даній справі.

Згідно статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 лютого 2025 року у справі №466/6532/23 набрало законної сили 02.04.2025 року, що підтверджується довідкою про набрання судовим рішенням законної сили, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд».

Таким чином, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/6532/23 від 27 червня 2023 року про забезпечення позову припинила свою дію, а відтак у АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відсутній обов`язок щодо виконання даної ухвали. Відтак ухвала Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/6532/23 від 27 червня 2023 року є такою, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищенаведене, просить заяву задовольнити.

Представник відповідача Пучак І.А. в судовому засіданні вимоги заяви підтримала повністю, покликаючись на вказані в заяві обставини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

З огляду на зміст вказаних норм, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа №755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.06.2023 року у справі №466/6532/23, з метою забезпечення позову заборонено АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та їх структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на припинення газопостачання позивачам до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту набрання законної сили рішення у даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Згідно з роз`яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.02.2025 року у справі №466/6532/23, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з розгляду актів про порушення від 23.05.2023 року щодо задоволення Акту про порушення №LV 004482 від 20.04.2023 року. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 6000,00грн. (шість тисяч гривень). У задоволенні решти вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу в розмірі 10480,73грн. відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.(одна тисяча двісті одинадцять гривень 20коп.). Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 28.03.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності з позиції належності та допустимості, беручи до уваги вимоги ст. 158 ЦПК України, а також те, що ухвала про забезпечення позову від 27.06.2023 діяла до моменту набрання законної сили рішення у даній справі, а рішення набрало законної сили 28.03.2025, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання ухвали від 27.06.2023 року про забезпечення позову у справі №466/6532/23 такою, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 157, 158, 258, 260, 353, 354, 431, 432 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні заяви представника відповідача АТ «Львівгаз» Пучак І.А. про визнання ухвали від 27.06.2023 року про забезпечення позову у справі №466/6532/23 такою, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Текст ухвали складено та підписано 29.09.2025 року.

Суддя О. І. Ковальчук