Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до

Ужгородської міської ради, , адреса: пл. Поштова, 3, м. Ужгород, та

Орендне підприємство "Ужгородський коньячний завод", , адреса: вул. Тимірязєва, 19, м. Ужгород,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:

Комунального підприємства Ужгородської міської ради Архітектурно-планувальне бюро, , адреса: вул. Небесної Сотні, 4, м. Ужгород,

про визнання права власності на квартиру не приватизованого житлового фонду в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Ужгородської міської ради та Орендного підприємства "Ужгородський коньячний завод", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Комунального підприємства Ужгородської міської ради Архітектурно-планувальне бюро, в якому просить визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який був її чоловіком, право власності на квартиру неприватизованого житлового фонду, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що її чоловік ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а вона є його єдиною спадкоємицею. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до якої, зокрема, ввійшла і квартира АДРЕСА_3 . Чоловік позивачки на підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду був наймачем вказаної квартири, а також мав зареєстроване місце проживання в ній. Інші особи в ній зареєстровані не були. За життя ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації цієї квартири, однак, у зв`язку із смертю не встиг її завершити. У позовній заяві позивачка поиккликається на те, що до неї як до спадкоємиці у порядку спадкування перейшло право вимагати визнання за нею права власності на зазначене майно. У зв`язку з цим, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

20 березня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов відзив на позовну заяву від ОП «Ужгородський коньячний завод». Відзив вмотивований тим, що житловий будинок по АДРЕСА_4 , у якому знаходиться квартира АДРЕСА_5 , на підставі рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 09.02.2005 № 34 прийнятий у комунальну власність та переданий на баланс управління майнової політики міста Ужгород. Після передачі всього будинку у комунальну власність, ОП «Ужгородський коньячний завод» не має жодного відношення до вказаного нерухомого майна. На момент пред`явлення позовної заяви дана квартира не перебуває у власності ОП «Ужгородський коньячний завод», що підтверджується інформаційною довідкою № 373589750 від 10.04.2024.

11 грудня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, який обґрунтований тим, що заперечення відповідача ОП «Ужгородський коньячний завод» нічим не обґрунтовані, позаяк, позивачкою надано суду всі необхідні документи, які підтверджують неможливість у позасудовому порядку успадкувати нерухоме майно у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу. У відзиві представник позивача покликається на лист Ужгородської міської ради від 13.06.2024 № 584/24.01-12, згідно з яким квартира АДРЕСА_3 відносилася до відомчого житлового фонду, а саме ОП «Ужгородський коньячний завод», приватизація квартири проводилася шляхом прийняття відповідного рішення адміністрацією підприємства. Органом приватизації облік вказаного майна не вівся, питання видачі дублікату свідоцтва на квартиру АДРЕСА_3 не може бути розглянуто виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, так як таке свідоцтво видавалось власником, тобто ОП «Ужгородський коньячний завод».

17 грудня 2024 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від відповідача Ужгородської міської ради надійшла заява, у якій відповідач зазначає, що квартира АДРЕСА_3 відносилася до відомчого житлового фонду, а саме ОП «Ужгородський коньячний завод», приватизація квартири проводилась шляхом прийняття відповідного рішення адміністрацією цього підприємства. В Ужгородської міської ради відсутня інформація щодо вказаної квартири, так як облік даного житла не вівся. Дана квартира перебуває на балансі ОП «Ужгородський коньячний завод» і не прийнята у комунальну власність міста Ужгород.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали раніше заявлені позовні вимоги. Представник позивачки адвокат Холмогорова Л.В. додала, що ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації ще тоді, коли житловий будинок по АДРЕСА_4 , перебував у власності ОП «Ужгородський коньячний завод», однак, у зв`язку з передачею житлового будинку на баланс Ужгородської міської ради свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 отримати не встиг. Після передачі будинку на баланс Ужгородської міської ради ОСОБА_4 повторно у 2010 році звертався із заявою про приватизацію спірної квавртири, оплачував всі послуги з виготовлення необхідної документації, однак, з невідомих причин свідоцтво про право власності так і не отримав, про що свідчить запис в журналі реєстрації про видачу свідоцтва, однак, без зазначення дати його отримання. У подальшому ОСОБА_4 захворів на онкологічне захворювання, що і стало причиною його смерті. За життя спадкодавець здійснив всі дії, необхідні для приватизації зазначеної квартири, а саме написав заяву, сплатив встановлені державні мита, замовив виготовлення технічного паспорту. Хоч ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартиру і не отримав, тобто процедура приватизації не була завершена, але і відмови у приватизації також не було, у зв`язку з чим його спадкоємці, зокрема, єдина спадкоємиця дружина ОСОБА_3 , має всі обґрунтовані підстави для визнання за нею права власності на цю квартиру у порядку спадкування.

Представники відповідачів подали письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.09.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 червня 1999 року уклали шлюб, про що того ж дня відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгород реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області зроблено актовий запис № 245 від 10.06.1999. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 », прізвище дружини « ОСОБА_6 ».

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 02.09.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 78 років, про що 02 вересня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено актовий запис № 1146 від 02.09.2023.

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75657247 від 01.02.2024 вбачається, що 01 лютого 2024 року приватний нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Шешеня Т.О. заведена спадкова справа № 5/2024, спадкодавцем в якій є ОСОБА_4 .

З листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Шешені Т.О. від 14.06.2024 № 36/02-14 встановлено, що спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка єдина подала заяву на прийняття спадщини та прийняла спадщину після смерті чоловіка. Зі слів спадкоємиці ОСОБА_3 , її померлий чоловік проживав у квартирі АДРЕСА_3 , однак, крім ордеру на квартиру інших правовстановлюючих документів ОСОБА_3 не надала. У зв`язку з цим, нотаріус не має правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно та пропонує ОСОБА_3 звернутися до суду.

З архівного витягу з рішення виконавчого комітету народних депутатів Ужгородської міської ради від 24.12.1997 № 191 вбачається, що ОСОБА_4 , робітнику Ужгородського коньячного заводу, видано ордер на квартиру АДРЕСА_6 . Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профкому Ужгородського коньячного заводу, протокол № 6 від 25.09.1997, згідно із списками черговості із зняттям з квартирного обліку.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення серії УЖ № 005369, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів Ужгорода 24 грудня 1997 року, ОСОБА_4 має право на зайняття житлового приміщення із загальною житловою площею 18,7 кв. м, яке складається з однієї кімнати в квартирі АДРЕСА_3 . Підставою для видачі ордера є рішення міського виконавчого комітету № 191 від 24.12.1997.

Згідно з карткою прописки, яка є додатком до вказаного вище ордера, місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є квартира АДРЕСА_3 , місце роботи токар на ОП «Ужгородський коньячний завод».

Відповідно до договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 03.12.2010, укладеного між ОСББ «Благоєва 1-А» в особі керівника Чередниченка А.В., та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , ОСОБА_4 передано у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 18,7 кв. м, що складається з 1 (однієї) кімнати.

Згідно з розпорядженням голови Закарпатської обласної державної адміністрації від 18.04.2016 № 174 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 18.03.2016 № 105», вулиця Благоєва у м. Ужгород перейменована на вулицю Федора Потушняка.

З копії замовлення в Ужгородське БТІ № 11989 від 17.11.2003 вбачається, що ОСОБА_4 розпочав процедуру приватизації квартири АДРЕСА_3 із зазначенням дати готовності 16.12.2003 та дати обстеження 20.11.2003.

У копії замовлення в Ужгородське БТІ № Д-009324 від 07.12.2010 вказано, що ОСОБА_4 здійснив замовлення на обстеження квартири АДРЕСА_3 із зазначення дат обстеження 09.12.2010 та дати виконання 30.12.2010.

Згідно з копією витягу з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 28.05.1997 № 89, виконком міської ради вирішив затвердити акт державної комісії про введення в експлуатацію 24-квартирного житлового будинку з магазином по АДРЕСА_4 , замовником в якому вказаний директор Ужгородського коньячного заводу Гісем В.В., загальною площею 1538 кв. м, Ужгородському виробничому підприємству технічної інвентаризації на вказаний об`єкт завести інвентарну справу та зареєструвати за Ужгородським коньячним заводом.

У відповіді на адвокатський запит від 13.06.2024 № 584/24.01-12 департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради зазначає, що квартира АДРЕСА_3 , відносилася до відомчого житлового фонду, а саме ОП «Ужгородський коньячний завод», приватизація квартири проводилася шляхом прийняття рішення адміністрацією підприємства. Питання видачі дубліката свідоцтва на вказану квартиру не може бути розглянуто виконавчим комітетом міської ради, так як таке свідоцтво видавалось власником, тобто ОП «Ужгородський коньячний завод».

Відповідно до інформаційної довідки № 373583750 від 10.04.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_3 відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження відсутні.

З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 11 червня 2024 року, оціночна вартість квартири АДРЕСА_4 становить 1 545 699,67 гривень.

Згідно із звітом про оцінку житлової квартири АДРЕСА_7 , який складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «Алекс-Хуст», ринкова вартість вказаної квартири станом на 08 липня 2024 року становить 580 909,00 гривень.

У відповіді на адвокатський запит від 01.07.2024 № 305/24 КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на багатоквартирний будинок АДРЕСА_8 міститься замовлення № 11989 ОСОБА_4 про виконання інвентаризаційних робіт для приватизації 1-кімнатної квартири по АДРЕСА_2 від 17.11.2003, на його виконання було здійснено обміри квартири та виготовлено відповідний технічний паспорт. У грудні 2010 року повторно проведено контрольне обстеження квартири АДРЕСА_5 та підготовлено технічний паспорт для приватизації. Жодні інші документи, які вказували б на закінчення процесу приватизації квартири АДРЕСА_5 та про реєстрацію права власності на неї за ОСОБА_4 в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні.

27 січня 2004 року ОСОБА_4 звернувся до ОП ««Ужгородський коньячний завод» із заявою про видачу дубліката свідоцтва про приватизацію, що підтверджується записом у Книзі реєстрації про приватизацію квартир по відомчому житлу, у графі «Свідоцтво отримав» стоїть підпис ОСОБА_4 , однак не зазначена дата отримання. У відповіді на адвокатський запит від 07.07.2025 № 2240/02.4-18 Ужгородська міська рада зазначає, що не має можливості надати копію вказаної вище заяви, у зв`язку із закінченням 5-річного строку її зберігання.

У відповідь на адвокатський запит від 23.01.2025 № 93/02.4-18 виконавчий комітет Ужгородської міської ради повідомив, що будинок АДРЕСА_4 належав до відомчого житлового фонду ОП «Ужгородський коньячний завод», передача квартир у власність мешканцям проводилась на підставі відповідних рішень адміністрації підприємства. ОСОБА_4 з проханням про передачу йому у приватну власність квартири АДРЕСА_5 звертався до керівника ОП «Ужгородський коньячний завод», згідно з журналом реєстрації звернень, у січні 2004 року. Інформація щодо приватизації житлового фонду, який перебував у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій міста у виконкомі міської ради відсутня. Ведення органами місцевого самоврядування обліку такого житла та зберігання документів щодо його приватизації чинним законодавством не передбачена. Після прийняття вказаного будинку у комунальну власність міста, відомості про звернення ОСОБА_4 до виконкому міської ради із заявою про приватизацію спірної квартири або відмову в приватизації квартири у виконавчому комітеті Ужгородської міської ради відсутні.

Згідно із зверненням директора ОП «Ужгородський коньячний завод» до Ужгородського міського голови від 18.03.2003 № 066, підприємство прийняло рішення про приватизацію 24-квартирного житлового будинку, який знаходиться на його балансі і розташований у АДРЕСА_4 .

Відповідно до листа від 23.11.2004 № 323, директор ОП «Ужгородський коньячний завод» звертається до Ужгородського міського голови з проханням прийняти у комунальну власність, зокрема, 24-квартирний будинок АДРЕСА_4 .

Згідно з копією рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 09.02.2005 № 34, житловий будинок АДРЕСА_4 прийнято у комунальну власність міста Ужгород та передано на баланс управління майнової політики міста, зареєстровано за Ужгородською міською радою. Вказане підтверджується актом приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність від 17.12.2004, який підписаний комісією по прийняттю-передачі будинків по АДРЕСА_4 та АДРЕСА_9 , яка утворена розпорядженням Ужгородського міського голови від 01.12.2004 № 336.

Оцінивши належним чином зібрані та досліджені у ході розгляду справи докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

До складу спадщини, як зазначено у статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 345 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними однокімнатні квартири.

Частинами 1 та 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями. установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Пунктами 17-18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року, визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви, та подає, зокрема, оформлену заяву на приватизацію квартири; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

Згідно із ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир вирішуються судом.

У своїх правових позиціях, зокрема, у постановах від 09 червня 2020 року в справі № 554/8856/17, від 11 квітня 2018 року в справі № 752/10477/15-ц та від 24 лютого 2022 року в справі № 265/4940/20, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, то після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», у разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак, вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

За змістом ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім цього згідно із п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 постійно проживав у квартирі АДРЕСА_3 , висловив свою волю на приватизацію квартири, зокрема, процедура приватизації була розпочата шляхом звернення із заявою до органу приватизації, заборон для передачі квартири наймачеві у приватну власність не встановлено, квартира є об`єктом приватизації, іншого житла у власності ОСОБА_4 не мав, проте процес приватизації не був завершений через його смерть, яка настала до прийняття компетентним органом рішення з приватизації.

Подача спадкодавцем заяви про приватизацію квартири свідчить про реалізацію ним свого права на безоплатну приватизацію квартири та початок процедури приватизації. Право ОСОБА_4 на приватизацію вказаної квартири увійшло до складу спадщини і позивачка має право на завершення процедури приватизації квартири.

Відсутність у позивачки, яка є єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 , правовстановлюючого документа на квартиру не дає їй можливості переоформити право власності на неприватизовану квартиру в порядку спадкування в позасудовому порядку.

Як встановлено судом, померлим ОСОБА_4 було дотримано вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» для отримання права власності на квартири АДРЕСА_3 , а позивачкою підтверджено факт набуття нею прав померлого ОСОБА_4 , який, у свою чергу, не зміг завершити процедуру приватизації з незалежних від нього причин.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду та Постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20, а також зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на приватизацію квартири АДРЕСА_3 , повинно бути відновлено, однак вже його спадкоємицею, якою за законом виступає його дружина ОСОБА_3 , в частині завершення приватизації вказаної квартири.

Таким чином для дотримання спадкових прав позивачки після смерті її чоловіка ОСОБА_4 суд вважає заявлені нею позовні вимоги обгрунтованими та доходить висновку про їх задоволення шляхом визнання за нею права власності у порядку спадкування на квартиру неприватизованого житлового фонду, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,3 кв. м, житловою площею 18,7 квадратних метрів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 345, 1216, 1218, 1223 ЦК України, ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 36,3 кв. м, житловою площею 18,7 квадратних метрів.

3. Стягнути з Ужгородської міської ради, , в дохід держави 2 904,54 грн (дві тисячі дев`ятсот чотири грн 54 коп.) судового збору.

4. Стягнути з Орендного підприємства "Ужгородський коньячний завод", , в дохід держави 2 904, 54 грн (дві тисячі дев`ятсот чотири грн 54 коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 08 вересня 2025 року.

Суддя Н.І. Зарева