Справа № 545/3635/25
Провадження № 2/545/2197/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Пінчук З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Савчук Олег Володимирович, до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Савчук О.В., звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що згідно рішення Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 грудня 2007 року йому було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу у приватну власність. У 2008 році збудував на окремій земельній ділянці гараж для автомобіля площею 19,1 м. кв. (гараж № НОМЕР_1 ) в АДРЕСА_1 . 24.04.2008 року рішенням № 27 Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області позивачу було надано дозвіл на оформлення права власності на гараж та присвоєно адресу об`єкту нерухомості. Крім того, відділом містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації 11.04.2008 р. було погоджено експлуатацію збудованого гаражу № НОМЕР_1 . Гараж розміщений в блоці гаражів у відведеному місці на приватизованій земельній ділянці згідно схеми розташування гаражу. 20.10.2008 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0024 га для індивідуального гаражного будівництва в АДРЕСА_2 . Земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів належним чином сформована у Державному земельному кадастрі про що свідчить витяг з ДЗК та кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0133. За даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 07.07.2025 р. гараж № 18 збудований у 2008 році, має площу 19,1 м. кв. Позивач підготував декларацію про готовність до експлуатації об`єкту нерухомого майна та подав до Державної інспекції архітектури та містобудування з метою прийняття до експлуатації гаражу. Але згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 12.08.2025 р. Декларацію повернуто через те, що призначення земельної ділянки за кадастровим номером :05:002:0133 суперечить вимогам абз. 1 п. 9 розд. V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». В дійсності ж позивач додатково не має інших необхідних документів. Відсутні дозвільної документації на будівництво не дає можливості прийняти до експлуатації гаражу за декларацією. А нормативні документи, які регулюють порядок прийняття до експлуатації об`єктів будівництва за спрощеним порядком (будівельною амністією), не передбачають прийняття до експлуатації гаражів, збудованих без дозвільних документів на окремих земельних ділянках відповідного цільового призначення.

Враховуючи вищенаведене, просить визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно гараж за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 20.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савчук О.В. надав заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача- Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської областінадіслав заяву про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи- Державної інспекції архітектури та містобудування України надіслав письмові пояснення щодо позовних вимог, у яких зазначив, що майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з п. 17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461, (далі - Порядок № 461) замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно- будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. З цього випливає, що прийняти в експлуатацію за рішенням суду можна лише об`єкт, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів тв врахувати письмові пояснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про можливість задоволення позову, з огляду на наступне.

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що згідно рішення Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 грудня 2007 року ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу у приватну власність. У 2008 році збудував на окремій земельній ділянці гараж для автомобіля площею 19,1 м. кв. (гараж № НОМЕР_1 ) в АДРЕСА_1 . 24.04.2008 року рішенням № 27 Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області позивачу було надано дозвіл на оформлення права власності на гараж та присвоєно адресу об`єкту нерухомості (а.с. 11). Крім того, відділом містобудування та архітектури Полтавської районної державної адміністрації 11.04.2008 р. було погоджено експлуатацію збудованого гаражу № НОМЕР_1 . Гараж розміщений в блоці гаражів у відведеному місці на приватизованій земельній ділянці згідно схеми розташування гаражу. 20.10.2008 року ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0024 га для індивідуального гаражного будівництва в АДРЕСА_2 (а.с. 15). Земельна ділянка для будівництва індивідуальних гаражів належним чином сформована у Державному земельному кадастрі про що свідчить витяг з ДЗК та кадастровий номер земельної ділянки :05:002:0133 (а.с. 6-9). За даними технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району» станом на 07.07.2025 р. гараж № НОМЕР_1 збудований у 2008 році, має площу 19,1 м. кв. (а.с. 23-25). Згідно Звіту про проведення технічного обстеження № 355 від 31.07.2025 р., будівля гаражу № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 відповідає державним будівельним нормам згідно ДБН В.1.2-14:2018 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель і споруд», пожежним нормам згідно ДБН В.1.1- 7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва» та санітарним нормам згідно ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Встановлено можливість безпечної експлуатації гаражу за призначенням (а.с. 16-17). Позивач підготував декларацію про готовність до експлуатації об`єкту нерухомого майна та подав до Державної інспекції архітектури та містобудування з метою прийняття до експлуатації гаражу. Але згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 12.08.2025р. Декларацію повернуто через те, що призначення земельної ділянки за кадастровим номером :05:002:0133 суперечить вимогам абз. 1 п. 9 розд. V Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с. 12-14).

Частиною 1 ст. 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до 5 частини вказаної статті, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до рішення Державної інспекції архітектури та містобудування України № ІУ8 від 22 квітня 2024 року декларацію щодо готовності об`єкту до експлуатації за амністією повернуто заявнику в зв`язку із невідповідністю цільового призначення об`єкту нового будівництва переліку об`єктів самочинного будівництва, що підлягають реєстрації вимогам абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року.

Відповідно до абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року зазначено, що «9. Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію: збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів.

Таким чином, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю виснував, що окремо збудований гараж не є об`єктом, що підлягає державній реєстрації за амністією відповідно до абзацу першого п. 9 розділу V Прикінцевих положень ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 22.03.2018 року.

В постанові від 30 березня 2016 року, ухваленій у справі №6-265цс16, Верховний Суд висловив правову позицію щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу а також правової визначеності самочинного будівництва. Так, стаття 876 Цивільного кодексу щодо визначення замовника власником об`єкта будівництва застосовується лише у взаємозв`язку зі ст. 331 цього кодексу щодо обов`язкової умови про наявність права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно. В інших випадках відповідно до ст. 376 ЦК України такі об`єкти будівництва та інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, а особа, яка його здійснила, не набуває права власності на нього.

Оскільки, позивач є власником земельної ділянки, на якій здійснено будівництво гаражу, цільове призначення якої: для індивідуального гаражного будівництва, суд вважає необхідним застосувати ст. 376 ЦК України та визнати за ОСОБА_1 право власності на збудований гараж.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 89, 137, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Савчук Олег Володимирович, до Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на гараж (літ. «А-1»), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: гаражу № НОМЕР_1 , площею 19,1 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т. О. Зуб