Провадження № 2/522/6208/25
30 вересня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Чорнухи Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Сирової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якій просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 10.11.1987 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблений актовий запис № 1006.
Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між подружжям. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, та суперечить інтересам сторін. У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд строк на примирення не надавати.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Чорнуху Ю.В.
Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 29.07.2025.
У судове засідання 29.07.2025 сторони не з`явились. Позивач подав 09.06.2025 до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, у якій зазначив про підтримання позову, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та просив строк на примирення не надавати.
Відповідач належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила.
На електронну пошту суду 09.06.2025 надійшла заява від особи, не підписана електронним цифровим підписом. Оскільки суд позбавлений можливості ідентифікувати особу, яка подала заяву, заява не приймається судом до уваги. Розгляд справи відкладено на 25.08.2025 у зв`язку з неявкою відповідача у справі.
У судове засідання 25.08.2025 сторони не з`явились. У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд розглядати справу без участі позивача та зазначив про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення судом у разі неявки відповідача. Відповідач про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви не подавала. Розгляд справи відкладено на 11.09.2025.
У судове засідання 11.09.2025 сторони не з`явились. Відповідач належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала. Розгляд справи відкладено на 25.09.2025. У судове засідання 25.09.2025 сторони не з`явились. Відповідач належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки до суду не повідомила, клопотання та заяви до суду не подавала.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки судом вжито всіх заходів для забезпечення належного сповіщення відповідача про судовий розгляд, однак відповідач до суду не з`являлась, про причини неявки до суду не повідомляла, не подала відзив, враховуючи неодноразове відкладення розгляду справи, відсутність заперечень позивача щодо заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення та з метою недопущення затягування строків розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності відповідача, повідомленої про дату, час і місце розгляду справи належним чином, за правилами заочного розгляду справи та на підставі наявних у справі доказів, згідно з вимогами ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 25.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 30.09.2025.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрували шлюб 10 листопада 1987 року, про що 10 листопада 1987 року складено відповідний актовий запис № 1006. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30 квітня 2025 року Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_3 ; дружини - ОСОБА_4 (а. с. 14).
Позивач ОСОБА_1 виявив бажання розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, із вимогою про надання строку на примирення до суду не зверталась.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави.
Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).
Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України).
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, проте, як встановив суд, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Позивач подав до суду заяву, у якій просив строк на примирення не надавати. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, із вимогою про надання строку на примирення до суду не зверталась.
З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 листопада 1987 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що 10 листопада 1987 року складено відповідний актовий запис № 1006.
У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1211,20 гривень. Оскільки позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76-81, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 21, 24, 56, 105, 110, 112, 114, 115 СК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), зареєстрований 10 листопада 1987 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що 10 листопада 1987 року складено відповідний актовий запис № 1006.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).
Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Юлія ЧОРНУХА