ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2025 року

м. Харків

справа №643/7032/25

провадження № 22-ц/818/4721/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення неправильності зазначенні в актовому записі про шлюб по батькові нареченої, розірвання шлюбу, встановлення факту окремого проживання у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Щербань Анни Сергіївни на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року, постановлене суддею Тимош О.М.

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Зубков А.Є. звернувся до Салтівського районного суду м.Харкова із позовом, в якому просив встановити неправильність зазначення в актовому записі про шлюб №1601 від 01.10.1993 по батькові нареченої; розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 ; встановити факт окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02.02.2000 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд Київському районному суду м. Харкова.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 адвокат Щербань А.С.. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що передаючи справу за підсудністю до Київського районного суду міста Харкова, суд не повною мірою з`ясував обставин, що мають значення для справи; визнав встановленими обставини, що не були належним чином доведені; дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи; допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Передаючи справу для розгляду до Київського районного суду м.Харкова, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд даної справи відноситься до територіальної підсудності Київського районного суду м.Харкова. Зазначив, що раніше позивачем було подано позов до Київського районного суду м. Харкова та після залишення його без руху, недоліки, зазначені судом не виправив, подав заяву про повернення позову. В подальшому подав аналогічний позов вже до Салтівського районного суду міста Харкова при цьому залучив Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що є безпідставним.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив встановити неправильність зазначення в актовому записі про шлюб №1601 від 01.10.1993 по батькові нареченої, а саме: зазначено по батькові « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 »; розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 ; встановити факт окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02.02.2000 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_1 , виданого 06.06.2025по батькові нареченої зазначено « ОСОБА_4 » (т. 1 а.с.183).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 05.06.2025 до актового запису №1601 від 01.10.1993 внесено зміни, а саме змінено відомості про наречену: по батькові ОСОБА_3 змінено на ОСОБА_4 (т. 1 а.с.184-185).

Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року закрито провадження у справі в частині встановлення факту неправильності зазначення в актовому записі про шлюб по батькові нареченої у зв`язку із відсутністю предмета спору.

За змістом позовної заяви вимоги стосуються розірвання шлюбу, встановлення факту окремого проживання у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин.

Подаючи позовну заяву, позивач наголошував, що позов подається за місцем реєстрації відповідача 2, а саме Четвертого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідачка заперечувала проти розгляду справи у Салтівському районному суді м.Харкова, оскільки вона мешкає у Київському районному суді м.Києва.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо вінне може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес (ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.37), що територіально відноситься до Київського району м. Харкова.

Отже, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача знаходиться на території, на яку не поширюється юрисдикція Салтівського районного суду міста Харкова, тому висновок суду про направлення справи за підсудністю є правильним.

Позовні вимоги стосуються розірвання шлюбу та встановлення факту окремого проживання подружжя. На такі спори поширюється загальне правило про визначення підсудності.

Висновок суду про підсудність даної справи Київському районному суду м.Харкова відповідає вимогам закону.

Посилання в апеляційній скарзі про підсудність справи при зверненні до суду саме Салтівському районному суду м.Харкова спростовується змістом позовних вимог.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Щербань Анни Сергіївни залишити без задоволення.

Ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

Ю.М. Мальований