Справа № 525/805/25
Провадження №2/525/441/2025 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.09.2025 селище Велика Багачка
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Корж Т.Ю.,
з участю відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
18.02.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено Договір №1736596. За умовами договору позичальнику надається позика у розмірі 3000 грн., середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований 1,3072% від суми позики за кожен день користування позикою у межах повного строку позики; базовий, фіксований середньоденний розмір процентів 1,99% за кожен день користування позикою у межах повного строку позики. Розмір процентів на прострочену позику фіксований 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.
11.08.2021 був укладений договір №11-08/2021, згідно якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №1736596.
23.05.2024 був укладений договір №23/05/24, згідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №1736596.
Загальний розмір заборгованості за договором №1736596 від 18.02.2021, що підлягає стягненню станом на день звернення до суду становить 9291 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( за тілом кредиту) 3000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6291 грн.
25.07.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи на 22.08.2025, учасникам судового розгляду роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи. Надалі розгляд справи було відкладено на 22.09.2025, з поважних причин.
22.08.2025 у судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про застосування строків позовної давності. Позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що дійсно він укладав кредитні договори, які зазначені у позовній заяві та отримував кредитні кошти, своїх зобов`язань за договором не виконував, унаслідок чого виникла заборгованість, проте зважаючи на те, що на день розгляду справи судом сплинув строк позовної давності, вважав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, позивач був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, у позовній заяві позивач просив проводити розгляд справи без участі його представника.
Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом установлено наступне.
20.03.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору позики №1736596 від 18.02.2021, згідно якої сторони досягли згоди викласти п. 2.3.4. договору позики №1736596 від 18.02.2021 у наступній редакції: « 2.3.4. Строк позики: до 19 квітня 2021 року», проценти за користування позикою у період дії додаткової угоди нараховуються за графіком ( а.с. 15).
Факт перерахування грошових коштів у розмірі 3000 грн. на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» №5371-ВП від 06.11.2024 ( а.с. 20-21).
Відповідно до відомості про щоденні нарахуванні та погашення за договором про споживчий кредит станом на 11.08.2021, ТОВ «МАНІФОЮ» здійснювало нарахування відсотків за кредитним договором №1736596 від 18.02.2021 у період з 18.02.2021 по 08.06.2021, у період з 23.04.2021 по 08.06.2021 здійснювалося також нарахування пені, загальна заборгованість станом на 08.06.2021 становить 9291 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за сумою позики та 6291 грн. заборгованість за процентами ( а.с. 22-23).
11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу №11-08/2021, згідно з яким ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за договорами, у тому числі за договором №1736596 укладеним з ОСОБА_1 на загальну суму 9291 грн. ( а.с. 50-54).
23.05.2024 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений договір факторингу №23/05/24, згідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за договорами, у тому числі за договором №1736596 укладеним з ОСОБА_1 на загальну суму 9291 грн. ( а.с. 78-84).
Факт перерахування грошових коштів у розмірі 3000 грн. на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ від 05.03.2025 ( а.с. 31).
Факт перерахування грошових коштів у розмірі 1900 грн. на рахунок відповідача підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ від 05.03.2025 ( а.с. 44).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційних телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн. та нарахованими відсотками у розмірі 686,80 грн.
3000 грн. х 2% х 16 днів 273,20 грн. ( оплата 07.04.2021) = 686,80 грн.
Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 1763,20 грн.
1900 грн. ( тіло кредиту) + 570 грн. ( нараховані відсотки 1900 х 2% х 15 днів = 570 грн.) 706,80 грн. ( проведена оплата) = 1763,20 грн.
За умовами договору №1736596 від 18.02.2021 відповідачу була надана позика на споживчі цілі у розмірі 3000 гривень строком до 19.03.2021 ( 29 днів) зі сплатою базової відсоткової ставки 1,99% за кожен день користування кредитом. Згідно умов додаткової угоди строк кредитування продовжений до 19.04.2021. Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення за договором відповідачем було здійснено погашення відсотків, нарахованих на день укладення додаткової угоди 20.03.2021 у розмірі 1197 грн.
Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000 грн. та нарахованими відсотками у розмірі 1791 грн.
3000 х 1,99% х 30 днів = 1791 грн.
Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також неустойку.
Таким чином нарахування відсотків після спливу строку користування кредитними коштами є безпідставним.
Відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.
Положеннями ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020.
Висновки про відсутність спливу позовної давності, передбаченої статтею 257 Цивільного кодексу України, під час дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", наведені у постановах Верховного Суду від 26.09.2023 у справі №914/1896/22 та від 25.08.2021 у справі №914/1560/20.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Однак указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Термін дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє донині.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19. Згідно з чинною редакцією вказаного пункту у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Оскільки з 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", згідно з яким в Україні запроваджено з 12.03.2020 загальнодержавний карантин, який тривав до 30.06.2023, а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан і, відповідно, станом на 21.07.2025 (дата подання позовної заяви) діяв на усій території України, то позивачем не пропущений строк на звернення до суду з даним позовом.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №906/871/21.
Таким чином стоки позовної давності не скінчилися.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вищенаведені документи суд оцінює, як належні та достатні у розумінні положень ст. ст. 77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не заявлялося клопотань про зменшення витрат на правову допомогу.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 308 ( триста вісім) гривень 61 копійка та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3185 ( три тисячі сто вісімдесят п`ять) гривень.
У іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 29.09.2025.

Суддя Я.В. Прасол