Справа № 127/1745/24
Провадження № 4-с/127/46/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2025 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Романюк Л.Ф.,
при секретарі Курутіній О.В.,
за участі представника заявника ОСОБА_1 ,
представників заінтересованих осіб: Кусого А.В., ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Вінниці заяву представника заявника ОСОБА_1 за скаргою ОСОБА_3 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на дії/бездіяльність органу примусового виконання про відвід головуючому по даній справі,-
В провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_3 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на дії/бездіяльність органу примусового виконання
Представник заявника Кашпрук О.В. 26.09.2025 року, через «Електронний суд» подала заяву про відвід головуючої судді Романюк Л.Ф., яка мотивована тим, що Головуюча суддя Романюк Л.Ф. як суд першої інстанції ухвалила у справі №1271745/24 рішення від 03.03.2025 р., в якому, в тому числі:
- встановила факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 27.11.2013 р. по 29.09.2014 р;
- визнала спільною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 автомобілі «BMW», 2016 року випуску та MERCEDES-BENZ, 2014 року випуску.
Тобто головуюча суддя Романюк Л.Ф., на її думку, свідомо в порушення ч. 4 ст. 263 ЦПК ухвалила рішення у справі всупереч позиції Великої Палати Верховного суду в частині встановлення факту та всупереч принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) задовольнила вимогу, про які сторони суд не просили.
Наразі Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі № 127/1745/24 за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції.
Норми ч. 5 та ч. 6 статі 448 ЦПК України дають суду можливість після надходження скарги прийняти лише два рішення, які приймаються у формі ухвали повернути скаргу скаржнику (протягом 4 днів після її надходження до суду) або прийняти скаргу до розгляду.
У клопотанні від 23.09.2025 р. адвокат Кашпрук О.В. просила постановити ухвалу про прийняття обох скарг до розгляду в одному провадженні (засіданні) за процесуальною аналогією ст. 188 ЦПК України та з метою досягнення завдань та основних засад цивільного судочинства та забезпечення якості судового контролю за виконанням рішення у справі № 127/1745/24.
Станом на 26.09.2025 р. клопотання представника скаржниці судом не розглянуто.
- від 25.09.2025 р. у провадженні № 4-с/127/46/25 про участь представника у засіданні 30.09.2025 р. та у наступних засіданнях в режимі відеоконференції.
- від 25.09.2025 р. у провадженні № 4-с/127/49/25 про участь представника у засіданні 01.10.2025 р. та у наступних засіданнях в режимі відеоконференції.
Головуюча суддя Романюк Л.Ф. порушила вимогу ч. 6 ст. 448 ЦПК України, призначивши розгляд скарги від 11.09.2025 р. без прийняття її до розгляду ухвалою суду.
Суддя Романюк Л.Ф. 17.09.2025 р. призначила розгляд двох скарг однієї боржниці на дії одного приватного виконавця при виконання того самого рішення суду в двох різних провадженнях (різних засіданнях).
В судовому засіданні представника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 підтримала заявлений відвід та просить суд його задовольнити.
Представники ОСОБА_5 , ОСОБА_2 вважають заявлений відвід надуманим та необгрунтованим.
Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Заява про відвід була надіслана представником заявника ОСОБА_1 26.09.2025 року через «Електронний суд», тобто меньше ніж за три робочих дні до судового засідання (судове засідання призначене на 30.09.2025 року о 12:30 год.), тому питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Крім того, враховуючи що дана заява надійшла головуючому 29.09.2025р., за день до розгляду призначеної скарги, суд, в силу вимог п. 8 ст. 40 ЦПК України, вважає за доцільне винести розгляд даної скарги в судове засідання під час розгляду даної скарги, для з"ясування думки учасників процесу.
Слід зауважити, що в провадженні суду ОСОБА_6 перебуває дві скарги ОСОБА_3 на дії/ бездіяльність органу примусового виконання.
Скарга №127/1745/24 (провадження 4с127/46/25), яка надійшла до суду 11.09.2025 року, ухвалою суду від 16.09.2025 року провадження було відкрито та призначено судове засідання на 30.09.2025 року о 12:30 год.
Скарга №127/1745/24 (провадження 4с127/49/25), яка надійшла до суду 12.09.2025 року, ухвалою суду від 16.09.2025 року провадження було відкрито та призначено судове засідання на 01.10.2025 року о 12:30 год.
Тому посилання представника заявника ОСОБА_1 про не відкриття провадження за однією із скарг - не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними матеріалами справи.
Відповідно до вимог ч.5 ст.448 ЦПК України, суд, встановивши, що скаргу подано без додержання ч.3 та/або 4 цієї статті, повертає її скаржнику без розгляду протягом чотирьох днів після її надходження до суду.
Дана норма, дає пряму вказівку, щодо строків залишення скарги без розгляду, а не відкриття провадження за скаргою.
Суд зауважує, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».
Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».
Висновки або позиції суддів, висловлені в судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону в поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку судді будуть позбавлені можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
Також слід врахувати, що суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Крім того надуманним є посилання, як однієї із підстав відводу головуючому, нерозгляд останньою поданої адвокатом Кашпрук О.В. 23.09.2025р. клопотання про об"єдання поданих нею скарг, оскільки в силу вимог ЦПК України , всі клопотання учасників процесу після ухвали суду про відкриття провадження у справі, вирішуються під час судового розгляду за участю сторін, з метою забезпечення процесуальних прав останніх, за виключенням заяв та клопотань, розгляд яких передбачений нормами права головуючим без повідомлення учасників справи, якими і є зокрема заяви учасників процесу про участь в засіданні в режимі відоконференції тощо.
Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте право на відвід не є абсолютним. В іншому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.
Посилання представника заявника Кашпрук О.В. на наявність підстав, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, належним чином не вмотивовані.
Щодо суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником доказів не надано.
Щодо об`єктивного критерію, то у пункті 52 вказаного вище рішення Європейського суду з прав людини зазначено, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). При цьому значення мають зовнішні прояви.
Разом з тим, будь-яких ознак зовнішнього прояву представник заявника також не зазначає та відповідно доказів не надає.
Враховуючи, що представник заявника не зазначає жодної підстави для відводу, передбаченої ст. 36 ЦПК України, а лише посилається по суті на непогодження із процесуальними діями судді, вважаю заяву про відвід необґрунтованою.
Керуючись ст. 40 ЦПК України,-
Представнику заявника ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Романюк Л.Ф. за скаргою ОСОБА_3 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_4 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на дії/бездіяльність органу примусового виконання про відвід головуючому по даній справі - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: