ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 711/7955/14-ц

провадження № 61-9269св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Коломієць Г. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

заінтересовані особи:ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року у складі судді Скляренко В. М. та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 червня 2025 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л., і ухвалив таку постанову.

Історія справи

1. В липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

2. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області

від 20 липня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано

ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по

АДРЕСА_1 , у попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від 1/2 частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; встановити плиту газову «Електра» та газовий котел КЧМ; привести в попередній стан труби (батареї) опалення у 2-х кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п`ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони, огорожу замість стіни прибудови «а-4». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Стислий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження

3. У лютому 2025 року Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в якій просив замінити боржника ОСОБА_3 на його спадкоємця за заповітом -

ОСОБА_1 щодо виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2015 року № 711/7955/14-ц про зобов`язання ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , в попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від 1/2 частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; встановити плиту газову «Електра» на газовий котел КЧМ; привести в попередній стан труби (батареї) опалення в

2-ох кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п`ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони, огорожу замість стіни прибудови «а-4».

4. Заява обґрунтована посиланням на те, що на виконанні у Другому відділі ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), яке є правонаступником Придніпровського відділу ДВС Черкаського МУЮ, перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 711/7955/14-ц, виданого 31 липня 2015 року Придніпровським районним судом м. Черкаси, щодо зобов`язання ОСОБА_3 привести в попередній стан спадкове майно, яке знаходиться по

АДРЕСА_1 .

5. 10 січня 2024 року на адресу Відділу ДВС надійшла заява від ОСОБА_7 , в якій вона повідомила, що її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого додала копію свідоцтва про смерть.

6. Посилаючись на те, що виконавче провадження не закінчено, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) на підставі статті 442 Цивільного процесуального кодексу України просив замінити сторону виконавчого провадження.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

7. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня

2025 року у задоволенні заяви відмовлено.

8. Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що відсутні правові підстави для заміни сторони виконавчого провадження № НОМЕР_1, оскільки зобов'язання боржника ОСОБА_3 привести спадкове майно в попередній стан є таким, що нерозривно пов`язане з особою боржника, а тому в такому зобов`язанні неможливе правонаступництво.

9. Постановою Черкаського апеляційного суду від 17 червня 2025 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника Другого відділу ДВС у

м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року залишено без задоволення. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року залишено без змін.

10. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для правонаступництва у визначеному рішенням суду зобов'язанні ОСОБА_3 . Зазначено, що спірні правовідносини виникли внаслідок саме неправомірних дій відповідача ОСОБА_3 , не пов`язані з його правом власності, а тому не допускають правонаступництва.

Узагальнені доводи касаційної скарги

11. 17 липня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 березня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 17 червня 2025 року і ухвалити нове судове рішення, яким замінити сторону боржника у виконавчому провадженні його правонаступником.

12. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

13. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що спірна частина нерухомого майна є її спадщиною, отриманою згідно з рішенням суду після смерті матері. Однак, у зв'язку з протиправними діями її брата ОСОБА_3 та членів його сім'ї, вона не має можливості користуватися своєю власністю. Акцентує увагу на тому, що спадкоємець ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті свого дядька, має обов'язок щодо виконання судового рішення про усунення їй перешкод у користуванні спірною нерухомістю.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи № 711/7955/14-ц з суду першої інстанції.

15. 21 серпня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

16. Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2025 рокусправу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи

17. У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

18. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня

2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по

АДРЕСА_1 , в попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від 1/2 частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; встановити плиту газову «Електра» та газовий котел КЧМ; привести в попередній стан труби (батареї) опалення в

2-х кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п`ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони, огорожу замість стіни прибудови «а-4». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

19. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 липня 2015 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року залишено без змін.

20. 07 серпня 2015 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 711/7955/14-ц, виданого 31 липня 2015 року.

21. Примусове виконання зазначеного вище рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , в попередній стан здійснюється Другим відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

22. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

23. ОСОБА_3 заповів своєму племіннику ОСОБА_1 належну йому 1/10 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

24. 10 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

25. Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулась його рідна сестра ОСОБА_2 .

26. Станом на дату розгляду справи в судах попередніх інстанцій рішення суду у справі № 711/7955/14-ц не виконано, виконавче провадження не закінчено, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено.

Позиція Верховного Суду

27. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

28. Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

29. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

30. Частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

31. Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України, статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

32. У рішенні ЄСПЛ у справі «Чіжов проти України», № 6962/02, 17 травня 2005 року ЄСПЛ зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої пунктом 1 статті 6 Конвенції.

33. ЄСПЛ неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення ЄСПЛ у справах «Півень проти України», № 56849/00, 29 червня 2004, «Горнсбі проти Греції», № 18357/91, 19 березня 1997 року).

34. Відповідно до змісту рішення ЄСПЛ у справі «Шмалько проти України», №60750/00, 20 липня 2004 року право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

35. ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

36. Сукупний аналіз рішень ЄСПЛ у справах «Алпатов та інші проти України», № 7321/05 , 18 грудня 2012 року,«Робота та інші проти України», № 7158/04, 17 січня 2013 року,«Варава та інші проти України», № 12405/06, 17 січня 2013 року,

«ПМП «Фея» та інші проти України», № 27617/06, 12 лютого 2013 рокудостеменно засвідчує однозначну позицію Суду про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

37. Слід також згадати рішення ЄСПЛ у справі «Бурміч та інші проти України», № 46852/13, 12 жовтня 2017 року, в якому Суд визначив, що Уряду України поки що не вдалося вжити необхідні заходи загального характеру, здатні усунути першопричини системної проблеми, констатованої раніше Судом, і надати ефективний засіб юридичного захисту, спроможний забезпечити усім потерпілим відшкодування на національному рівні. Тривале протягом багатьох років невиконання Україною рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04, від 15 жовтня 2009 року) унеможливило вирішення системної проблеми невиконання рішень національних судів, спровокувавши тим самим подальше подання великої кількості заяв, які піднімають питання, аналогічні тим, що розглядалися у цій справі.

38. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

39. Відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

40. Аналогічні положення закріплені у статті 442 ЦПК України.

41. Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

42. Виходячи зі змісту процесуального законодавства, процесуальне правонаступництво - це заміна сторони у справі іншими особами у зв`язку з переходом до цих осіб матеріальних прав і обов`язків попередньої особи.

43. Таким чином, підставою процесуального правонаступництва (заміни сторони виконавчого провадження) є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

44. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

45. Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

46. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

47. Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

48. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

49. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11, у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 523/15975/18.

50. Положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20).

51. Відмовляючи у задоволенні заяви Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, помилково виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

52. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

53. У зв'язку з наявністю перешкод у реалізації свого права користування належною частиною домоволодіння ОСОБА_2 звернулася до суду з відповідним позовом до іншого співвласника зазначеного домоволодіння.

54. Як вже було зазначено, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 20 липня 2015 року, позовні вимоги про захист права власності ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 привести спадкове майно, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , у попередній стан, а саме: провести електропроводку до туалету «В»; провести в літній кухні «Б» газове опалення та світло; провести газове опалення та електропроводку від 1/2 частини будинку до літньої кухні «Б»; огорожу № 3, водоколонку № 4 привести в попередній стан; встановити плиту газову «Електра» та газовий котел КЧМ; привести в попередній стан труби (батареї) опалення в 2-х кімнатах, кухні, коридорі, встановити два вікна в середній кімнаті, п`ятеро дверей по всьому будинку, виключателі, розетки, патрони, огорожу замість стіни прибудови «а-4». Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

55. Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

56. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина друга статті 317 ЦК України).

57. Згідно з положеннями частин четвертої, п'ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

58. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).

59. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

60. Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 523/15975/18 вже зауважував, що зобов`язання спадкодавця вчинити дій щодо відновлення нерухомого майна до становища, яке існувало до його пошкодження, не припинилося внаслідок смерті боржника і перейшло до його спадкоємців.

61. Такої ж позиції дотримувалася Велика Палата Верховного Суду у справі

№ 914/1785/22, зазначивши, що зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняті земельні ділянки шляхом демонтажу (знесення) нежитлових приміщень, заявлені в порядку статті 391 ЦК України, не є нерозривно пов`язаним з його особою (пункти 74, 78, 80 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 18 вересня 2024 року).

62. Колегія суддів зауважує, що законодавством визначено, що у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

63. У матеріалах справи наявна відповідь нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори про спадкоємців ОСОБА_3 , які звернулися із заявою про прийняття спадщини, ними, зокрема, є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Водночас, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом.

64. Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем частини нерухомого майна померлого ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , яке підлягає приведенню у попередній стан на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2015 року. Отже такий спадкоємець разом із набуттям права власності на нерухоме майно набуває зобов`язання, якими обтяжене це нерухоме майно.

65. З огляду на наявність правових підстав для процесуального правонаступництва та необхідність забезпечення виконання рішення суду, постанова суду апеляційної інстанції не може вважатися такою, що відповідає нормам матеріального і процесуального права.

66. Усунути вказані вище недоліки на стадії касаційного перегляду справи з урахуванням повноважень Верховного Суду та меж перегляду справи в касаційній інстанції (стаття 400 ЦПК України), коли необхідно встановлювати фактичні обставини та оцінювати докази, є неможливим.

67. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

68. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

69. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції (частини четвертої статті 406 ЦПК України).

70. За викладених обставин, враховуючи наведені вище порушення апеляційним судом норм процесуального права, а також з огляду на повноваження суду апеляційної інстанції та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції та направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Постанову Черкаського апеляційного суду від 17 червня 2025 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: Г. В. Коломієць

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович