Номер провадження: 22-ц/813/730/25
Справа № 511/2538/21
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Продан М.О.,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Магера Руслан Юрійович, на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації.

У позовній заяві позивачка просила суд розділити між нею та відповідачем майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , вартість якого становила на час його придбання 57 243 грн, що на той час було еквівалентно за курсом НБУ станом на 19.09.2007 11 380, 32 доларів США. (5.03 грн за один долар США). Право власності на транспортний засіб було зареєстровано на відповідача.

Визнавши за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля, просила в подальшому стягнути на її користь з відповідача грошову компенсацію за належну їй частку автомобіля, так як на час розгляду даної справи, а саме в 2016 році автомобіль без її згоди відчужений відповідачем. Згідно висновку експертизи, проведеної в рамках даної справи, вартість 1/2 частини автомобіля складає 48 780 грн, які просила стягнути на її користь, про що подала уточнену позовну заяву від 18.05.2023.

На адресу суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Магери Р.Ю., в якій останній просить відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог, так як вона пропустила строк давності звернення до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні в суді першої інстанції позивачка ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги. Суду показала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвали в 2009 році. Під час шлюбу придбали автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007 року випуску. Після розірвання шлюбу в них була усна домовленість про те, що чоловік після розірвання шлюбу забирає в користування собі автомобіль, а їй залишає в користування свою частку в їх спільній квартирі, в якій вона залишилася проживати з сином. Між тим в 2020 році чоловік почав вимагати від неї, що вона сплатила йому кошти за частку в квартирі, погрожуючи їй. Тому вона пред`явила позов про поділ автомобіля. Також під час слухання справи в суді про поділ квартири дізналась, що відповідач продав автомобіль без її згоди. Вона самостійно утримувала квартиру, яка належить їм на праві спільної часткової власності, зробила ремонт в квартирі несла витрати на її утримання. Тому просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію належної їй частки в автомобілі.

Представник позивача адвокат Продан М.О. також просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .. В суді пояснював, що спірний автомобіль був проданий відповідачем без згоди позивачки, чим було порушено її права на спільне майно. Автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу за спільні кошти і є спільною сумісною власністю. Вона має право на компенсацію належної їй частки у проданому майні. При цьому вважав, що позивачка не пропустила строк звернення до суду з даним позовом, так як про порушення свого права дізналася лише під час розгляду справи №511/1193/20, яка слухалась в Роздільнянському районному суді Одеської області за її позовом до відповідача ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні, вказуючи при цьому день винесення ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.07.2020, а також дану інформацію вона отримала від свого адвоката у цій справі ОСОБА_3 , а потім вона була підтверджена відповіддю з сервісного центру, який він надавав вже під час слухання даної справи.

Представник відповідача адвокат Магера Р.Ю. позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні його в зв`язку з тим, що даним автомобіль дійсно був придбаний в період шлюбу сторонами у справі, між тим після припинення шлюбних відносин перебував у володінні ОСОБА_2 .. Позивачка будь-якого інтересу до цього майна не проявляла, а звернулася в суд за межами строку позовної давності, відповідно поновити суд строк звернення до суду не просила.

27 жовтня 2023 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області позов ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації задоволено.

Визнано автомобіль Daewoo Lanos, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за належну їй 1/2 частину автомобіля Daewoo Lanos, 2007 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 в розмірі 48 780 (сорок вісім тисяч сімсот вісімдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 362 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на залучення експерта в розмірі 2 038 (дві тисячі тридцять вісім) грн.

Не погоджуючись із вказаним рішення суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій просить суд рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2023 року скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом позовної давності.

Від позивачки ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 04 вересня 2025 року об 13 год 40 хв з`явились позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки адвокат Продан М.О., інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою, наявною в матеріалах справи (а.с. 203).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Згідно положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення вказаним вимогам відповідає, а подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачка довела в суді, що вона не знала про продаж автомобіля 16.06.2016, згоди на його відчуження не надавала, а про порушене право дізналась в липні 2020 року, коли звернулась в суд з позовом по іншій справі, яка стосувалась спору з відповідачем щодо спільного володіння нерухомим майном, офіційну інформацію про продаж відповідачем автомобіля, яку самостійно отримати без ініціювання судового процесу та без відповідної ухвали суду отримати не могла в силу закону, отримала лише в суді - 28.04.2022, то відповідно позивачка не пропустила строки звернення до суду з даним позовом за захистом порушених прав, оскільки вони б сплили б лише в липні 2023 року, а тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову за пропуском трирічного строку позовної давності.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1988 року. Шлюб розірвали 07 жовтня 2009 року, що підтверджується відмітками у паспорті позивачки та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 07.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського РУЮ Одеської області, актовий запис №163 (а.с. 12, 13).

В період шлюбу на підставі договору купівлі - продажу автомобіля № від 19.09.2007 на ім`я ОСОБА_2 було придбано автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , вартість якого становила на час його придбання 57 243 грн (а.с. 5 -10).

Відповідно до інформації, викладеної в листі ТСЦ МВС №5146 від 28.04.2022 за №31/15/5146-289 про надання відомостей щодо реєстрації транспортного засобу згідно даних ЄДРТЗ МВС України 21.09.2016 в ТСЦ №5142 РСЦ ГСЦ МВС України в Одеській області було проведено операцію з перереєстрації автомобіля Daewoo Lanos TF69Y225, 2007р.в., білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 з громадянина ОСОБА_2 на нового власника, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 21.09.2016. Далі з вищезазначеним транспортним засобом було ще двічі проведено операцію з перереєстрації на іншого власника (а.с. 72).

Згідно висновку експерта №22-53-26 транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, проведеної на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.09.2022 за клопотанням позивача ОСОБА_1 експертною установою Одеським НДІСЕ визначено, що середня ринкова вартість автомобіля марки Daewoo Lanos, з бензиновим двигуном, об`ємом 1 498 см3, механічною КПП, 2007р.в. станом на 16.06.2016 становила 97 560 грн (а.с. 104).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що позивачка достовірно знала, що з 2009 року вона спірним автомобілем не користувалась та жодних дій для захисту своїх прав та інтересів до 2021 року не здійснювала, а отже пропустила строк позовної давності звернувшись із позовом в 2021 році. Апелянт вважає, що позивачкою не було доведено того, що з моменту продажу автомобіля, а саме з 2016 року до моменту звернення з позовом їй не було відомо про відчуження автомобіля, а тому, на думку відповідача, необхідно застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову на цій підставі.

Апеляційний суд відхиляє вказані доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно ч. 1-2, 4-5 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007р.в, білого кольору, номер кузова НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 був придбаний подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу, що сторонами не оспорювалося.

Також судом було встановлено, що після розірвання шлюбу даний транспортний засіб залишився у користуванні відповідача ОСОБА_2 ..

Сторонами не спростовано, що автомобіль марки Daewoo Lanos TF69Y225, 2007р.в. був проданий ОСОБА_2 21.09.2016, тобто вже після розірвання шлюбу між сторонами (а.с. 72)

Доказів надання позивачкою ОСОБА_1 згоди на відчуження автомобіля матеріали справи не містять та відповідачем не надано під час розгляду справи, як і не встановлено обставин спільного використання сторонами коштів, отриманих від продажу автомобіля, а відтак даний автомобіль відчужено відповідачем в порушення вимог ст. 65 СК України, що призвело до порушення прав позивачки ОСОБА_1 на вищевказане майно.

Оскільки даний автомобіль відчужено після розірвання шлюбу між сторонами без згоди позивачки, то остання відповідно до вищенаведеної судової практики має право на отримання компенсації за належну їй частку, розмір якої може бути визначено на підставі ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Позивачка та її представник в суду доводили, що про порушене право позивачка дізналась в 2020 році, коли звернулась в суд з позовом до відповідача про припинення його права власності на частку в нерухомому майні. Суду повідомила, що після розірвання шлюбу вони мали усну домовленість з відповідачем про те, що вона залишається з сином проживати в їх квартирі в АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної часткової власності їй, відповідачу ОСОБА_2 та їх сину по 1/3 частині. Вона, проживаючи в квартирі користується його часткою в житлі, а відповідач в свою чергу користується їх автомобілем. Тому відповідач не ніс будь-яких витрат на утримання своєї частки у житлі, вона проживала в квартирі, зробила ремонт, а той в свою чергу користувався їх автомобілем. Про продаж автомобіля в 2016 році вона нічого не знала, так як відповідач після розірвання шлюбу виїхав з с. Болгарка, створив нову сім`ю та проживав в Одеській області в іншому районі. Коли він почав вимагати в неї сплатити кошти за частку в квартирі, вона почала готувати позов до суду про припинення права власності його нерухоме майно і під час підготовки документів її адвокат у тій справі, повідомила, що автомобіль продано. Потім її нинішній адвокат цю інформацію отримав в суді.

Представник позивача адвокат Продан М.О., надавши до суду першої інстанції ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.07.2020 про відкриття провадження у справі №511/1193/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в нерухомому майні, просив вважати, що саме на той час відповідачка дізналась про порушення свого права, тобто 20.07.2020.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що жодних доказів, які б свідчили про обізнаність позивачки ОСОБА_1 до 20.07.2020 про продаж спільного авто, матеріали справи не містять, в апеляційній скарзі скаржник також не посилався на жодні документи/відомості або інші докази.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Судом було встановлено, що спірний автомобіль був придбаний сторонами в період перебування в зареєстрованому шлюбі в 2007 році на ім`я чоловіка ОСОБА_2 , а в 2009 році сторони розірвали шлюб і припинили спільне проживання. Автомобіль залишився в користуванні ОСОБА_2 .. Автомобіль був відчужений без письмової згоди дружини ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 21.09.2016.

Позивачка звернулась в суд з позовом про поділ майна подружжя 25.11.2021, тобто через п`ять років після продажу автомобіля.

В свою чергу, приймаючи до уваги той факт, що відповідач, користуючись автомобілем, проживав в іншій місцевості, на думку суду, свідчать про те, що позивачка могла не знати про відчуження автомобіля в 2016 році, оскільки його було відчужено без її згоди.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Магера Руслан Юрійович - залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 17 вересня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда