ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9045/25 Справа № 175/1592/22 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гречишніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра

на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року про залишення позову без розгляду, у складі судді Бойка О.М.

у справі за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року позов Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» залишено без розгляду, з підстав передбачених п.8 ч.1 ст.257, ч.13 ст.187 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не виконанні вимоги ухвали про залишення позову без руху від 24 червня 2025 року через ненадання доказів на підтвердження внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна.

Не погодившись з такою ухвалою суду, Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки станом на момент реалізації прокурором своїх повноважень з представництва інтересів держави в суді, подана позовна заява відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України, про що свідчить відкриття провадження у справі. Вказує, що суд не мав правових підстав для залишення позову без руху та в подальшому залишення без розгляду, оскільки обов`язок надання підтверджуючих документів покладається на позивача.

У відзиві ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року позов Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство» було залишено без руху для надання доказів на підтвердження внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (земельної ділянки).

03 липня 2025 року прокурор надав до суду заяву, в якій детально обґрунтовано зазначив, що положення ч. 4 ст. 177 ЦК України (в редакції Закону № 4292-ІХ) не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки позов поданий за правилами, які діяли до 09 квітня 2025 року та вказане положення може бути застосовано тільки до добросовісного набувача, який у даному випадку відсутній.

Оскільки, станом на 07 липня 2025 року позивачем не виконанні вимоги ухвали суду про залишення позову без руху від 24 червня 2025 року, суд вважав, що позов підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.

Вимоги щодо змісту позовної заяви та документів, що додаються до позовної заяви, викладені в ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі положень ч. 11, 13 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк (п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що 04 липня 2022 року Лівобережна окружна прокуратура міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ДП «Дніпровське лісове господарство» звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Зі змісту ухвали суд, вбачається, що підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що чинним цивільним процесуальним кодексом України передбачено залишення позовної заяви без руху протягом п`яти днів з дня надходження її до суду, або після відкриття провадження не пізніше наступного дня після встановлення суддею, що позов подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Проте, в порушення вимог цивільно процесуального кодексу України, суддя, відкривши провадження та призначивши підготовче судове засідання на 11 жовтня 2022 року з викликом учасників судового процесу, а в подальшому 24 червня 2025 року в судовому засіданні постановив ухвалу про залишення позову без руху, чим порушив вимоги процесуального законодавства.

Отже, перебуваючи на стадії судового розгляду справи, в порушення вимог цивільно процесуального кодексу України, суд залишив позовну заяву без руху та як наслідок в подальшому без розгляду.

Порушення порядку вчинення процесуальної дії про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі має наслідком незаконності залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки, оскаржувана ухвала є незаконною в силу порушення порядку вчинення процесуальної дії, то апеляційна інстанція не надає оцінку наявності або відсутності недоліків поданої позовної заяви, обґрунтованості встановлення таких недоліків на стадії після відкриття провадження у справі.

Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги процесуального закону та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для скасування ухвали суду та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2025 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 24 вересня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна