____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4816/25
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

02.10.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участю:

представника позивача адвоката Мартишко А.С.,

представника відповідачки адвоката Берназ-Ганєва А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду заяву представника позивача Акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВЕГА» Ісмагілова А.Ю. про забезпечення позову у цивільній справі № 947/27385/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВЕГА» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство СК «ФАМІЛЬНИЙ ДІМ», Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Антоненко Оксана Сергіївна, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

23.07.2025 до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВЕГА», подану через представника Ісмагілова Андрія Юрослановича, до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство СК «ФАМІЛЬНИЙ ДІМ», Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Антоненко Оксана Сергіївна, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та скасування державної реєстрації, а саме:

- усунути перешкоди у користуванні спільним майном співвласників багатоквартирного будинку ЖК «ВІА РОМА», а саме: 6,6 кв.м. площі паркингу, протиправно зайнятою громадянкою ОСОБА_1 , яка є власником паркомісця №П/М-17;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 76532369 від 10.12.2024 13:25:05,державного реєстратора Антоненко Оксани Сергіївни, Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яким було зареєстровано право власності на паркомісце під № П/М-17 у ЖК «ВІА РОМА» ( м. Одеса, вулиця Інглезі, 2-А) за громадянкою ОСОБА_2 .

Одночасно з позовною заявою позивач надав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно яке знаходиться у ЖК «ВІА РОМА» (м. Одеса, вул. Інглезі,2), реєстраційний номер 100 та надав платіжну інструкцію №630 від 14.07.2025, про сплату судового збору у розмірі 1514,00 гривень.

Свою заяву обґрунтовує тим, що забезпечення позову направлене на охорону матеріально - правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер, а також не буде порушувати прав інших осіб, натомість не застосування заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних не тільки позивача, невжиття вказаних заходів забезпечення позову може призвести до того, що відповідачі у даній справі дізнавшись про ініціювання судового процесу позивачем, можуть вчинити дії, щодо відчуження об`єкту нерухомого майна, іншим особам, задля його приховування та можливості ухилення від виконання рішення суду. Звертаємо увагу суду на те, що відповідні дії вже вчинялися відповідачем, оскільки фактично отримавши лист від ТОВ «СК ФАМІЛЬНИЙ ДІМ», у якому повідомлялося про наявну помилку в акті приймання передачі остання у вкрай короткі строки звернулася до державного реєстратора задля оформлення права власності на паркомісце з некоректно визначеною площею, яка перевищує фактичну на 6.6 кв.м.

У підготовчому засіданні 02.10.2025 представник позивача підтримала вказану заяву, просила задовольнити, на запитання суду надала пояснення, що вимогах заяви про забезпечення позову порушується питання на накладення арешту на парко місце № П/М-17 площею 20,9 кв.м. Як на доказ, який доводить ризик можливого відчуження вказаного об`єкту послалась на відсутність відповідей з боку відповідачки на листи позивача про можливість досудового врегулювання спору.

Представник відповідачки у підготовчому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, надавши суду письмові заперечення, які долучені у засіданні до матеріалів справи. При цьому зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що предметом позову є усунення перешкод у користуванні спільним майном співвласників багатоквартирного будинку ЖК «ВІА РОМА»: а саме 6.6. кв.м. площі паркінгу, протиправна зайнята громадянкою ОСОБА_1 , яка являється власницею паркомісця під № П/М-17 та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 76532369 від 10.12.2024, яким було зареєстровано право власності на паркомісце під № П/М-17 у ЖК «ВІА РОМА» за громадянкою ОСОБА_3 . Подаючи заяву про забезпечення позову, позивач в обґрунтування вжиття вказаного заходу забезпечення позову стверджує про наявність ризиків можливого невиконання відповідачем рішення суду та можливості укладення у майбутньому фраудаторних правочінив. Будь-яких інших доводів та доказів на підтвердження того, що відповідачем здійснюються дії спрямовані на ухилення від виконання рішення суду по даній справі, у разі задоволення позову в частині вимог позивача до суду не надано. Крім того, Позивачем заявлені заходи забезпечення позову щодо об`єкта нерухомого майна площа якого в 5 разів більша від спірного майна. У даній справі позовні вимоги не пов`язані з переданням позивачу паркомісця під № П/М-17, яке знаходиться у ЖК «ВІА РОМА» площею «20.9 м2», а також не пов`язані з визнанням необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Відтак, вимоги позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на машиномісце не відповідають приписам ЦПК та є незаконними. Щодо зустрічного забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду 5000, 00 гривень або надання гарантії банку на вказану суму у десятиденний строк з дня постановлених ухвали, сторона відповідача зазначила, що вартість об`єкту згідно з Договором №П/17нР від 12 вересня 2022 року, укладеного між ТОВ «СК ФАМІЛЬНИЙ ДІМ» та ОСОБА_2 складає 478 800,00 грн. Пропозиція щодо зустрічного забезпечення не є співмірною з вартістю об`єкта. Встановити обставини з яких виходив позивач під час визначення такого розміру Відповідач немає можливості, а тому вважає, що розмір зустрічного забезпечення повинен відповідати вартості об`єкта нерухомого майна, а саме: 478 800,00 грн.

Суд дослідивши заяву про забезпечення позову, вислухавши позицію та аргументи сторін, надані докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст.150 ЦПК.

Так, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Пленум Верховного Суду України у вказаній постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», а саме: у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд зауважує, що метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Така правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним в постанові від 13 січня 2020 року по справі №922/2163/17.

Окрім цього, у постанові 12 лютого 2020 року у справі № З81/4019/1, Велика Палата Верховного Суду вказала, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що: «Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.».

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має здійснити: 1) оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; 3) з`ясувати зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 4) ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; 5) запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у зв`язку з вжиттям таких заходів.

При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

В силу положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд, вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі; позивачем не доведено намірів відповідачки вчиняти дії, направлені на відчуження належного йому майна; заходи забезпечення позову не пов`язані з предметом спору та не відповідає заявленому способу захисту позивачем; наведена у заяві про забезпечення позову площа парко місця (20,9 кв.м) значно перевищує площу парко місця, щодо якої заявлені позовні вимоги (6,6 кв.м).

Відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 150 ЦПК України, за загальним правилом допускається накладення арешту на майно тільки у випадку, коли це майно підлягає передачі відповідачу. А накладення арешту на майно відповідача, відмінне від предмету спору можливо виключно у справах про визнаний необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 369/8751/20: "Захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору".

Отже, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується тільки на його припущеннях, не підтверджена належними доказами, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. ст.149-150,153,258,260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВЕГА» про забезпечення позову у цивільній справі Акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ВЕГА» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство СК «ФАМІЛЬНИЙ ДІМ», Державний реєстратор Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Антоненко Оксана Сергіївна, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та скасування державної реєстрації відмовити.

Відкласти підготовче засідання на 06 листопада 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено у порядку та строки, передбачені ст. ст.153,353,354 ЦПК України.

Ухвала підписана 02.10.2025.

Суддя Ю. А. Скриль