ПОСТАНОВА

Іменем України

24 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/3626/22

провадження № 22-ц/4809/1210/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач 1 ОСОБА_2 ,

відповідач 2 ОСОБА_3 ,

відповідач 3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2025 року у складі головуючого судді Драного В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просила встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без шлюбу, у період з 2005 року по 21 лютого 2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а також змінити черговість одержання права на спадкування та визнати за нею, спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першій черзі.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 з 1999 року по 21 лютого 2022 року проживала із ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, по АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік і жінка. Вказаний факт підтверджується довідкою квартального комітету №16 Фортечного району м. Кропивницького №66 від 15 червня 2022 року та поясненнями свідків.

22 травня 2005 року позивачка разом із ОСОБА_5 придбала у спільну часткову власність нерухоме майно - незавершене будівництво за адресою по АДРЕСА_1 , готовність якого на момент укладання договору складала 50%. На даний час вказаний будинок так і не введений в експлуатацію та не зареєстрований в належний спосіб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Позивачка вказала, що після його смерті звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Її заяву було прийнято, однак було повідомлено нотаріусом, що свідоцтво про право на спадщину їй видане не буде, оскільки вона не була офіційною дружиною померлого, у зв`язку з чим необхідно звернутись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Крім того, позивачка зазначила, що із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулись також його доньки від першого шлюбу відповідачі у справі, які є спадкоємцями першої черги.

Вказала, що 14 січня 2002 року ОСОБА_5 було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження його колишньою дружиною і дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом обливання обличчя хімічною кислотою, внаслідок чого ОСОБА_5 втратив ліве око. Після цього ОСОБА_5 втратив роботу, а позивачка стала єдиним годувальником у сім`ї. Вона постійно знаходилася поруч із спадкодавцем, здійснювала догляд за ним, надавала йому необхідну матеріальну допомогу, прала одяг, готувала їжу, возила до лікарні, оплачувала комунальні послуги, тощо.

Вважає, що всі вищенаведені юридичні факти у своїй сукупності є підставами для зміни її черговості спадкування із четвертої черги на першу.

У відзиві на позов представник відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що позивачка не зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто відмова нотаріуса відсутня. Вказав, що підставою для зміни черговості спадкування є тривала опіка над спадкодавцем, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані, тобто такому стані, під час якого спадкодавець не спроможний самостійно забезпечувати свої потреби. Належними доказами, які підтверджують наявність такого стану є висновки судово-медичних експертів. При цьому, померлий ОСОБА_5 вів активний спосіб життя, мав міцне здоров`я, самостійно займався пасікою, в якості зварювальника постійно брав участь у будівельних та ремонтних роботах, що дозволило йому придбати автомобіль Toyota Land Cruiser. ОСОБА_5 міг самостійно забезпечити умови свого життя, потреби у постійному сторонньому догляді, допомозі чи піклуванні він не мав, доказів протилежного позивач не надала (а.с.63-69 том 1).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2025 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та зміну черговості спадкування за законом.

Встановлено юридичний факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у період з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовної вимоги про зміну черговості спадкування за законом відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн по 330 грн 80 коп з кожної.

Задовольняючи позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без шлюбу, суд вважав доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , ведення ними спільного господарства, наявності спільного побуту та взаємних прав і обов`язків, у період з 2005 року по 21 лютого 2022 року.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зміну черговості спадкування, суд виснував, що позивачка не довела належними і достатніми доказами наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані через хворобу, а вона, саме в зв`язку з його безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувалась ним та матеріально забезпечувала.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Любченко Володимир Михайлович, подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про зміну черговості спадкування та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення даної позовної вимоги.

Представник зазначив, що ОСОБА_5 фактично втратив зір на одному оці, а друге око мало лише 10% зору. ОСОБА_5 внаслідок такої травми не міг самостійно пересуватись та забезпечувати свою життєдіяльність без сторонньої допомоги. Будь-яких доходів ОСОБА_5 за своє життя, починаючи з 2002 року не отримував, перебував на повному забезпеченні позивачки.

Вказав, що ОСОБА_5 за свого життя не звертався до лікарських комісій для встановлення ступеня інвалідності або для оформлення документів щодо його недієздатності, оскільки не вважав за потрібне, це був виключно його вибір. Разом з тим, відповідачами по справі жодним чином не спростовані ті факти, що саме позивачка здійснювала постійний догляд за померлим ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги. Вказав, що ОСОБА_1 не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження своєї позиції щодо неможливості ОСОБА_5 самостійно забезпечити умови свого життя, потреби і постійному сторонньому догляді, допомозі та піклуванні, а також матеріальної можливості та тривалості надання позивачем спадкодавцю допомоги.

Крім того, звернув увагу, що наявні у матеріалах справи дані ГУ ДПС у Кіровоградській області свідчать, що ОСОБА_5 з 15.05.2009 по 17.06.2013 був зареєстрований як ФОП та здійснював підприємницьку діяльність (а.с.222-226 том 1).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки адвоката Любченка В. М. та представника відповідачів адвоката Кривоноса А. І., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, в частині, що оскаржується - без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

20 травня 2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1 придбали недобудоване (50% готовності) нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (частка ОСОБА_5 3/4, а ОСОБА_1 1/4), що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 травня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Прохор Л. Є. та зареєстровано в реєстрі за № 1250 (а.с. 10 том 1).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 15 жовтня 2005 року, що підтверджується відміткою у її паспорті громадянина України (а.с. 7 том 1).

Згідно виписного епікризу ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 17 січня 2002 року по 15 лютого 2002 року в Кіровоградській обласній лікарні з діагнозом хімічний опік кон`юнктиви та рогівки лівого ока ІІ ступеню (а.с. 18 том 1).

Відповідно до висновку обласної ЛКК від 03 липня 2002 року ОСОБА_5 , був направлений на МСЕК ( а.с. 19 том 1).

Згідно копії вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 грудня 2002 року установлено, що ОСОБА_6 14 січня 2002 року під час сварки із своїм колишнім чоловіком ОСОБА_5 з пластикової пляшки з оцтовою кислотою вилила кислоту на обличчя ОСОБА_5 , чим спричинила йому хімічний опік лівого ока, що є середньої тяжкості тілесним ушкодженням та потягло за собою тривалий розлад здоров`я, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України (а.с. 20-23 том 1).

Відповідно до довідки від 21 липня 2022 року, наданої ОСОБА_7 , він працював директором магазину «Олексіївський», в якому з 2001 по 2015 рік працювала ОСОБА_1 (а.с. 16 том 1).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ОСОБА_1 за період з 3 кварталу 2005 року по 4 квартал 2007 року отримувала дохід (заробітну плату) від ОСОБА_7 . При цьому, за період з 2008 року по 2022 рік ОСОБА_1 доходів не мала (а.с. 115-118 том 1).

Відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ОСОБА_5 з 2 кварталу 2005 року по 4 квартал 2017 року не мав доходів (окрім 900 грн заробітної плати від Автомобільної бази Кіровоградської обласної ради). У 4 кварталі 2017 року та 4 кварталі 2018 року він отримав 687,90 грн та 695,79 грн відповідно від УСЗН Фортечної районної у м. Кропивницькому ради, а у 1 кварталі 2022 року 49900 грн від продажу рухомого майна (а.с. 119 том 1).

19 листопада 2007 року ОСОБА_1 подавала до ЗАТ «Агробанк» заяву на позику, в якій вказала, що вона одружена, її чоловік ОСОБА_5 працює, дохід її сім`ї складає 3 500 грн (а.с. 17 том 1).

Згідно листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 23 березня 2023 року № 1484/5/11-28-12-01-07 ОСОБА_5 з 15 травня 2009 року по 17 червня 2013 року перебував на обліку як фізична особа-підприємець. Також, ОСОБА_1 з 28 листопада 1997 року по 13 листопада 2019 року перебувала на обліку як фізична особа-підприємець (а.с. 114 том 1).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11092 від 08 липня 2015 року ОСОБА_5 з 25 червня 2015 року по 08 липня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у ревматологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні. Загальний стан хворого середньої тяжкості, важко ходить за допомогою милиці. Повний діагноз ХБП ІІІ,; гіпоплазія правої нирки; робоча гіпертрофія лівої нирки; одиничні внутрішньосинусові кісти лівої нирки; латентний пієлонефрит без загострення; артеріальна гіпертензія ІІ ступеню; вторинна подагра, подагрічний артрит, фаза загострення; виражений больовий синдром ФНС ІІ ступеню, ІБС: дифузний кардіосклероз; симптоматична нефрогенна гіпертензія СНІІ-А; ІІ ФК. ЖКБ: хронічний калькульозний холецистит; хронічний панкреатит (а.с. 107 том 1).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 202 від 16 січня 2020 року ОСОБА_5 з 06 січня 2020 року по 16 січня 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР». Загальний стан хворого задовільний. Повний діагноз доброякісна гіперплазія передміхурової залози ІІ ст. ГЗС, цистит, проведено операцію 08 січня 2020 року; ХЗН-IV ст. Двобічний хронічний пієлонефрит; ознаки нефросклерозу праворуч. ІХС. Дифузний карідосклероз; артеріальна гіпертензія; СН-І ст. Лікувальні тат рудові рекомендації «Д» нагляд уролога за місцем проживання, обмеження фізичних навантажень до 1 місяці, обмеження гострих страв (а.с. 108 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 8 том 1).

Згідно посмертного епікризу № 32086 від 21 лютого 2022 року ОСОБА_5 з 17 січня 2022 року по 21 лютого 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні ВАІТ КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР». Основний діагноз коронавірусна хвороба COVID-19, дивертикульоз лівої половини ободової кишки; супутній ІХС: атерослеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба І-ІІ ст. СН ІІ А (т. а.с. 109-110 том 1).

15 березня 2022 року відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 (а.с. 57, 58, 59 том 1).

Згідно довідки Квартального комітету № 16 Фортечного району м. Кропивницького від 15 червня 2022 року № 66 ОСОБА_1 з 2005 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 , до моменту смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 та вела з ним спільне господарство (а.с. 11 том 1).

06 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 9 том 1).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підписи яких 15 червня 2022 року засвідчені головою Квартального комітету № 16 Фортечного району м. Кропивницького, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом як чоловік та дружина. За час їх спільного проживання вони вели спільне господарство, мали спільні бюджет та витрати. 20 травня 2005 року вони придбали нерухоме майно в інтересах сім`ї - незавершене будівництво по АДРЕСА_1 (а.с. 12-15 том 1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими.

Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкоємцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених в судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 лютого 2019 року в справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17 (провадження № 61-48561св18), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 27 серпня 2020 року в справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19).

Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20-ц.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині зміни черговості спадкування ОСОБА_1 зазначала, що спадкодавець ОСОБА_5 був у безпорадному стані, потребував стороннього догляду та допомоги, оскільки втратив зір на одному оці, а на другому мав лише 10 % зору, а вона піклувалася про нього та матеріально забезпечувала. Крім того, позивачка вказувала про те, що з 2002 року ОСОБА_5 жодних доходів не отримував та перебував на її повному забезпеченні.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про зміну черговості спадкування, суд першої інстанції керувався тим, що позивачка не довела належними і достатніми доказами наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема те, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані через хворобу, а вона, саме в зв`язку з його безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувалась ним та матеріально забезпечувала.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Так, згідно виписного епікризу Кіровоградської обласної лікарні, ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 17 січня 2002 року по 15 лютого 2002 року в Кіровоградській обласній лікарні з діагнозом хімічний опік кон`юнктиви та рогівки лівого ока ІІ ступеню (а.с. 18 том 1).

Відповідно до висновку обласної ЛКК від 03 липня 2002 року ОСОБА_5 , був направлений на МСЕК, діагноз помутніння рогівки OS (наслідок хімічного опіку) ( а.с. 19 том 1).

У матеріалах справи відсутні докази встановлення померлому ОСОБА_5 групи інвалідності у зв`язку із помутнінням рогівки OS (наслідок хімічного опіку).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 11092 від 08 липня 2015 року ОСОБА_5 з 25 червня 2015 року по 08 липня 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні у ревматологічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні. Загальний стан хворого середньої тяжкості, важко ходить за допомогою милиці. Повний діагноз ХБП ІІІ,; гіпоплазія правої нирки; робоча гіпертрофія лівої нирки; одиничні внутрішньосинусові кісти лівої нирки; латентний пієлонефрит без загострення; артеріальна гіпертензія ІІ ступеню; вторинна подагра, подагрічний артрит, фаза загострення; виражений больовий синдром ФНС ІІ ступеню, ІБС: дифузний кардіосклероз; симптоматична нефрогенна гіпертензія СНІІ-А; ІІ ФК. ЖКБ: хронічний калькульозний холецистит; хронічний панкреатит (а.с. 107 том 1).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 202 від 16 січня 2020 року ОСОБА_5 з 06 січня 2020 року по 16 січня 2020 року перебував на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня КОР». Загальний стан хворого задовільний. Повний діагноз доброякісна гіперплазія передміхурової залози ІІ ст. ГЗС, цистит, проведено операцію 08 січня 2020 року; ХЗН-IV ст. Двобічний хронічний пієлонефрит; ознаки нефросклерозу праворуч. ІХС. Дифузний карідосклероз; артеріальна гіпертензія; СН-І ст. Лікувальні тат рудові рекомендації «Д» нагляд уролога за місцем проживання, обмеження фізичних навантажень до 1 місяці, обмеження гострих страв (а.с. 108 том 1).

Згідно зазначених виписок можна зробити висновки, що померлий ОСОБА_5 у 2002, 2015 році та 2020 році короткий час перебував на стаціонарному лікуванні з приводу травми ока, захворювання рухового апарату та нирок. З вказаних медичних документів установлено, що останній міг самостійно пересуватися, його загальний стан не мав критичного характеру, рекомендації лікарів передбачали лише медикаментозне лікування та нетривале утримання від фізичних навантажень.

Разом з тим, надані медичні документи не містять висновків про те, що ОСОБА_5 перебував саме у безпорадному стані, потребував стороннього догляду та піклування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу не міг самостійно пересуватись та забезпечувати свою життєдіяльність без сторонньої допомоги.

Щодо тверджень позивачки, що померлий повністю перебував на її утриманні колегія суддів зазначає таке.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ОСОБА_1 за період з 3 кварталу 2005 року по 4 квартал 2007 року отримувала дохід (заробітну плату) від ОСОБА_7 . При цьому, за період з 2008 року по 2022 рік ОСОБА_1 доходів не мала (а.с. 115-118 том 1).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ОСОБА_5 з 2 кварталу 2005 року по 4 квартал 2017 року не мав доходів (окрім 900 грн заробітної плати від Автомобільної бази Кіровоградської обласної ради). У 4 кварталі 2017 року та 4 кварталі 2018 року він отримав 687,90 грн та 695,79 грн відповідно від УСЗН Фортечної районної у м. Кропивницькому ради, а у 1 кварталі 2022 року 49900 грн від продажу рухомого майна (а.с. 119 том 1).

Згідно листа ГУ ДПС у Кіровоградській області від 23 березня 2023 року № 1484/5/11-28-12-01-07 ОСОБА_5 з 15 травня 2009 року по 17 червня 2013 року перебував на обліку як фізична особа-підприємець. Також, ОСОБА_1 з 28 листопада 1997 року по 13 листопада 2019 року перебувала на обліку як фізична особа-підприємець (а.с. 114 том 1).

З урахуванням зазначеного, розмір офіційного доходу померлого та позивачки суттєво не відрізнялися, більш того їх доходи мали мінливий характер, а тому достатніх доказів того, що саме позивачка тривалий час утримувала спадкодавця нею не надано.

Крім того, ОСОБА_1 не надала доказів здійснення нею витрат на утримання спадкодавця придбання їжі, ліків, особистих речей (одягу, засобів гігієни, тощо), ремонту будинку, тощо.

Ураховуючи викладене, правильними є висновки місцевого суду про те, що позивачка не довела належними та достовірними доказами наявність юридичних фактів, за наявності яких вона може одержати право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, зокрема, здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, його матеріального забезпечення та надання іншої допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни оскарженого судового рішення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в частині, що оскаржується, без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Любченко Володимир Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 січня 2025 року, в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 06.10.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник