Справа № 357/5/25
Провадження № 2/357/3834/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

01 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Ільницька І. П.,

За участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Фатєєва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

В січні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно з якою позивач просить суд: 1) Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належу їй на праві власності побутову техніку на суму 34 513,30 грн, в належному технічно-справному стані, а саме: мікрохвильову піч Gorenje MO 17 E1S на суму 1 899,00 грн; пульт ДУ універсальний Kivi K1 на суму 370,00 грн; телевізор Kivi 43UK32G на суму 13 629,00 грн; витяжку традиційну Pyramida MH 50 BL на суму 899,00 грн; електричний чайник Tefal KO260830 на суму 1 159,00 грн; плиту газову Gorenje GN 5111 BRH на суму 6 199,00 грн; водонагрівач Atlantic Expert VM 080 D400-2-B 2000W на суму 6 281,10 грн; крісло Афон на суму 3 839,20 грн; 2) Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка з грудня 2017 року проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 за адресою реєстрації останнього в квартирі АДРЕСА_1 . В даній квартирі позивачкою сплачувалися комунальні послуги. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки, просте остання з донькою залишилися проживати у вказаній квартирі. 06 жовтня 2024 року батьком померлого чоловіка відповідачем у спорів було замінено дверний замок у квартирі, після чого позивачка з донькою втратили доступ до вказаної квартири. В квартирі залишилася побутова техніка, придбана позивачкою на загальну суму 34 513,30 грн, а саме: мікрохвильова піч Gorenje MO 17 E1S на суму 1 899,00 грн; пульт ДУ універсальний Kivi K1 на суму 370,00 грн; телевізор Kivi 43UK32G на суму 13 629,00 грн; витяжку традиційну Pyramida MH 50 BL на суму 899,00 грн; електричний чайник Tefal KO260830 на суму 1 159,00 грн; плита газова Gorenje GN 5111 BRH на суму 6 199,00 грн; водонагрівач Atlantic Expert VM 080 D400-2-B 2000W на суму 6 281,10 грн; крісло Афон на суму 3 839,20 грн. Позивачка зверталася до відповідача щодо повернення вказаної побутової техніки, проте відповідач не допускає позивачку до квартири, у якій знаходиться техніка останньої. Позивачка та її представник зверталися із заявою до Білоцерківського районного управління поліції, проте управління поліції рекомендувало останнім звернутися до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 січня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 06 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 16 січня 2025 року позовну заяву повернуто позивачці.

Постановою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року задоволено апеляційну скаргу представника позивача та скасовано ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду від 16 січня 2025 року, а справу повернуто до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 травня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 16 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14 липня 2025 року.

Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 14 липня 2025 року, останнє судом відкладено та повторно призначене на 02 вересня 2025 року.

02 вересня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення судового розгляду справи, призначеної на 02 вересня 2025 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Судовий розгляду справі відкладено на 01 жовтня 2025 року.

В судовому засіданні 01 жовтня 2025 року позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково позивач повідомила про те, що всю побутову техніку, зазначену у позовній заяві вона придбала шляхом купівлі в кредит в магазині «Комфі, з доставкою за адресою відповідача та в магазині Епіцентр, самовивозом. Бойлер вона придбала вже після смерті свого чоловік ОСОБА_3 . Представник позивача додатково повідомив, що позивач проживала зі своїм чоловіком у квартирі відповідача та утримувала вказану квартиру, сплачуючи комунальні послуги. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , а його батько, відповідач у справі ОСОБА_2 в жовтні 2024 року замінив замки у квартирі, через що позивач немає можливості зайти до квартири та забрати свої особисті речі та побутову техніку. В добровільному порядку відповідач не повертає придбану побутову техніку. Також представник позивача просив вирішити в судовому засіданні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору та за надання правничої допомоги.

Відповідач в судове засідання, призначене на 02 вересня 2025 року повторно не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений судом своєчасно та належним чином за місцем своєї реєстрації.

Позивач та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи.

За таких обставин суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та постановляє ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_4 показала суду, що вона є подругою позивачки та сусідкою відповідача. Позивачка тривалий час проживала у квартирі відповідача зі своїм чоловіком та донькою. Чоловік позивачки помер, а відповідач в подальшому змінив замки у квартирі та фактично вигнав позивачку з донькою з квартири. Вона неодноразово була у квартирі, у якій проживала позивачка та бачила в ній плазмовий телевізор, який висів у кімнаті, пральну машинку, мікрохвильову піч, холодильник, бойлер. Вона особисто була присутня під час встановлення позивачкою бойлера в той час, коли чоловік позивачки вже помер. Особисто під час купівлі та доставки побутової техніки, вона присутньою не була.

Від допиту свідка ОСОБА_5 позивач та її представник в судовому засіданні 01 жовтня 2025 року відмовилися.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 (а.с.14)

Позивачкою до матеріалів справи долучено квитанцію про нарахування комунальних послуг, наданих ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 за листопад 2024 року та їх сплату за період часу з липня 2022 року до вересень 2024 року (а.с.15-87) та виписки по кредитному рахунку позивачки за період часу з грудня 2017 року до травня 202 року (а.с.88-90).

Позивачкою долучено виписки з інтернет магазину Comfy про придбання 11.01.2022 товару з найменуванням Gorenje MO 17 E1S на суму 1 899,00 грн; від 26.05.2018 про придбання пульту ДУ універсальний Kivi K1 на суму 370,00 грн; від 16.12.2017 про придбання витяжки традиційну Pyramida MH 50 BL на суму 899,00 грн; електричного чайнику Tefal KO260830 на суму 1 159,00 грн; плити газової Gorenje GN 5111 BRH на суму 6 199,00 грн та про їх доставку на ім`я позивачки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.91-92).

Згідно видаткової накладеної від 28 травня 2018 року ТОВ «Комфі Трейд» видано товар на суму 14 098,00 грн, з ПДВ, а саме: телевізору Kivi 43UK32G на суму без ПДВ 11 243,92 грн; пульту ДУ універсальний Kivi K1 на суму 305,00 грн, доставку на суму без ПДВ 82,50 грн (а.с.93).

Згідно товарного чек ТОВ «Епіцентр К» від 04.09.2022 надано товар, а саме водонагрівач Atlantic Expert VM 080 D400-2-B 2000W на суму 6 281,10 грн; крісло Афон на суму 3 839,20 грн (а.с.95-96).

Відповідач та ОСОБА_3 станом на 05.11.2024 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.98).

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Кривенко І.В. 05.09.2022 заведено спадкову справу (а.с.97,99)

Позивач та її представник зверталися із заявою до Білоцерківського районного управління поліції щодо неповернення відповідачем побутової техніки, проте управління поліції рекомендувало останнім звернутися до суду (а.с.100-105).

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ч.1 ст. 15 ЦК України.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ч.1 ст. 317 ЦК України.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ч.1 ст. 321 ЦК України.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним ч.1 ст. 387 ЦК України.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ч.1 ст. 391 ЦК України.

Приймаючи до уваги те, що позивачкою документально підтверджено факту придбання нею побутової техніки, а саме мікрохвильової печі Gorenje MO 17 E1S на суму 1 899,00 грн; пульту ДУ універсального Kivi K1 на суму 370,00 грн; телевізору Kivi 43UK32G на суму 13 629,00 грн; витяжки традиційної Pyramida MH 50 BL на суму 899,00 грн; електричного чайника Tefal KO260830 на суму 1 159,00 грн; плити газової Gorenje GN 5111 BRH на суму 6 199,00 грн; водонагрівача Atlantic Expert VM 080 D400-2-B 2000W на суму 6 281,10 грн; крісла Афон на суму 3 839,20 грн, та доставки вказаної техніки за адресою, співвласниками якої є відповідач та його померлий син, суд вважає за доцільне позовні вимоги задоволити та витребувати вказану побутову техніку з володіння відповідача.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового розгляду не заперечив проти позовних вимог, не звернувся до суду із відзивом на позовну заяву чи зустрічним позовом про визнання права власності на спірне майно.

При вирішені справи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить з наступного:

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.

14 листопада 2024 року між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «Грибенников та Фатєєв» укладено договір про надання правової допомоги № 42/24 (а.с.106-108).

25 грудня 2024 року між вказаними особами складено акт надання послуг по представництву інтересів за договором № 42Є/24 від 14.11.2024 року на суму 15 000,00 грн (а.с.109-110).

За результатами оцінки відповідних доказів та доводів суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн є документально доведеними.

Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої статті 141 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Відповідача повідомлено про розгляд заяви шляхом направлення повістки за зареєстрованою адресою проживання відповідача, однак клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідач не подав.

Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року (справа № 910/4881/18).

Враховуючи викладене та відсутність клопотання відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по наданню правничої допомоги в сумі 15000,00 грн.

Також, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України суд ухвалює рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн,

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 274, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволити повністю.

Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належну їй на праві власності побутову техніку на суму 34275,30 грн, в належному технічно-справному стані, а саме: мікрохвильову піч Gorenje MO 17 E1S на суму 1899,00 грн; пульт ДУ універсальний Kivi K1 на суму 370,00 грн; телевізор Kivi 43UK32G на суму 13629,00 грн; витяжку традиційну Pyramida MH 50 BL на суму 899,00 грн; електричний чайник Tefal KO260830 на суму 1159,00 грн; плиту газову Gorenje GN 5111 BRH на суму 6199,00 грн; водонагрівач Atlantic Expert VM 080 D400-2-B 2000W на суму 6281,10 грн; крісло Афон на суму 3839,20 грн.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1211,20 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя М. М. Бебешко