Провадження № 2-о/127/486/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря судового засідання Бойчук Я. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дашівська селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Дашів Гайсинського району Вінницької області померла мами заявниці - ОСОБА_2 .

Після її смерті залишилась спадщина у виді квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 27.03.2012 року склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилося, і взагалі, все те, що належало її і на яке вона за законом матиме право на день своєї смерті, заповіла ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею покійної ОСОБА_2 за заповітом, інші спадкоємці відсутні.

Заявниця звернулась до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Кобилянської О. А. з наміром прийняти спадщину, проте інформаційним листом від 13.06.2025 за №177/01-16 нотаріус роз`яснила заявниці неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України, та рекомендувала звернутися до суду.

Заявниця зазначає, що не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ч.1 ст.1270 ЦК України, тому нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину, оскільки на день відкриття спадщини ОСОБА_1 з ОСОБА_3 були зареєстровані за різними адресами: заявниця - в АДРЕСА_2 ; а ОСОБА_3 - АДРЕСА_3 .

Натомість, фактично на день відкриття спадщини заявниця проживала (без реєстрації) разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за місцем її реєстрації.

Крім того, заявниця зазначає, що формально вона не була зареєстрованою разом зі спадкодавцем за місцем її проживання на час відкриття спадщини, однак фпактично останні роки життя її мати - ОСОБА_2 хворіла на хронічну серцево-судинну недостатність, атеросклеротичний коронарокардіосклероз, була майже прикутою до ліжка, самостійно забезпечувати свою життєдіяльність не могла. Ці захворювання унеможливили її здатність до самообслуговування та викликали потребу у постійному сторонньому догляді та допомозі.

Заявниця піклувалася про матір - ОСОБА_2 , намагалася забезпечити її необхідними доглядом, харчуванням, ліками, надати допомогу, якої вона потребувала. ОСОБА_1 мала змогу працювати дистанційно, до того ж було введено доволі жорсткі карантинні обмеження для запобігання пандемії коронавірусної хвороби (СО7Ю-19), а тому вона перебралася до смт. Дашів на постійне проживання, щоб цілодобово бути поряд з мамою, забезпечити її догляд, якого потребувала літня безпорадна людина. Вони проживали однією сім`єю, мали спільні бюджет, побут, їм були притаманні тісні родинні стосунки.

Враховуючи поважний вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , сімейним лікарем було підготовлено медичний висновок про нездатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі. Проте від послуг соціального працівника заявниця відмовилася, сама особисто доглядала ОСОБА_2 за місцем проживання до самої смерті та поховала її.

Заявниці виплачена одноразова грошова допомога на поховання мами згідно довідки про її смерть №103, виданої виконкомом Дашівської селищної ради від 20.09.2021.

Також заявниця зазначає, що у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.01.1994, прізвище її матері зазначено помилково як « ОСОБА_5 », коли вірним є « ОСОБА_6 ».

На час видачі свідоцтва мати заявниці користувалася паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, бланк якого затверджено Постановою Ради Міністрів СРСР «Про затвердження положення про паспортну систему в СРСР» №677 від 28.08.1974, за якою в паспортах від руки записувалися прізвище, ім`я та по батькові громадянина, дата і місце його народження, національність на російській мові і на мові відповідною союзної або автономної республіки.

Отже, працівник райради, заповнюючи вказане свідоцтво, допустив описку і невірно переклав на українську мову прізвище мами « ОСОБА_5 » (російською) замість « ОСОБА_6 » (українською), замінивши м`яке російське - «е» на тверде українське - «е».

В пострадянський період діловодство масово переходило з російської на українську мову і, нажаль, не завжди - коректно і правильно. В травні 1998 року ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України зразка 1992 року, де її прізвище зазначили українською мовою як « ОСОБА_6 ».

Будучи пенсіонеркою, постійно проживаючи в селищі Дашів в квартирі, право її власності на яку підтверджується зазначеним свідоцтвом, ОСОБА_2 практично не користувалася паспортом, документами на житло, тому ніхто й не звернув уваги на наявну в свідоцтві описку. На сьогодні вирішити цю проблему в адміністративному порядку неможливо, оскільки Іллінецька районна рада, яка видала свідоцтво, припинила своє існування.

Наведені обставини унеможливили реалізацію права заявника на спадщину шляхом звернення до нотаріуса. Заявниця не має іншої можливості здійснити право на спадкування, окрім як шляхом встановлення у судовому порядку фактів, що мають юридичне значення, і була вимушена звертатися до суду з цією заявою про встановлення факту постійного проживання її зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_3 . Також про встановлення факту належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Іллінецькою районною радою 23.01.1994 року.

Ухвалою суду від 26.08.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

В судове засідання заявниця та її представник - адвокат Якушкіна І. М. не з`явились, від представника заявника надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутність, в якій вона просила, заяву про встановлення факту задовольнити за обставин, викладених в заяві. Судові витрати просила залишити за заявницею.

Представник заінтересованої особи Дашівської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, не заперечив щодо задоволення заявлених вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась заявниця ОСОБА_7 , і її батьками є: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3 від 15.06.1964 року (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Іллінецькою районною радою 23.01.1994, ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 . (а.с.14)

Як вбачається із листа Іллінецького відділу ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3 змінила своє прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 » після розірвання шлюбу з ОСОБА_8 14.09.1972. Прізвище « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_6 » ОСОБА_3 змінила після реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 - 22.11.1973.(а.с.10)

ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 , та змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_4 від 01.11.1985 року. (а.с.7)

27.03.2012 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області Войченко С.В., реєстровий №26., відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося, і взагалі, все те, що належало їй і на яке вона за законом матиме право на день своєї смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , 1936 року народження, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 20.09.2021 року Виконавчим комітетом Дашківської селищної ради Гайсинського району Вінницької області (а.с.5).

Відповідно до довідки про причину смерті від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла через хронічну серцево-судинну недостатність. Артеросклеротичний коронарокардіосклероз. (а.с.5 зворотня сторона)

Актом про встановлення факту проживання, складеним депутатом Дашівської селищної ради Дробахою І. М. в присутності свідків - сусідів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , встановлено, що: «За станом здоров`я ОСОБА_2 була нездатною до самообслуговування та потребувала постійної сторонньої допомоги і догляду. З березня 2020 року і на день смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_2 в АДРЕСА_4 , вела спільне господарство, здійснювала необхідний догляд за матір`ю».(а.с.11)

Відповідно до довідки про смерть від 20.09.2021 року за №103, заявниці виплачена одноразова грошова допомога на поховання ОСОБА_2 (а.с.13)

Згідно технічного паспорту від 14.11.2024 року та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес, вбачається, що вулицю на якій проживала ОСОБА_2 та заявниця було переіменовано з "Горького" на "Захисників України", яка знаходиться в смт. Дашів Гайсинського району, Вінницької області.(а.с.16-18, 19, 20)

13.06.2025 року інформаційним листом приватного нотаріуса Кобилянської О. А. роз`яснено заявниці неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини, передбаченого ст.1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду.(а.с.9)

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 23.01.1994, прізвище ОСОБА_2 зазначено « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_6 ».(а.с.14)

Як вбачається із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_6 від 20.05.1998 року, він виданий на прізвище прізвище ОСОБА_2 , тобто прізвище матері заявниці зазначено українською мовою як « ОСОБА_6 ». (а.с.21)

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 03.11.2021 року у справі №691/1237/20, аналіз положень ст. 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлими не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням народженням у особи дочки, тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження і заява підлягає задоволенню.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Судові витрати, за клопотанням заявниці, підлягають залишенню за нею.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Дашівська селищна рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , постійно проживала (без реєстрації) із матір`ю - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_4 .

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 , виданого Іллінецькою районною радою 23 січня 1994 року.

Судові витрати залишити за заявницею.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 29.09.2025 року.

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Зацікавлена особа: Дашківська селищна рада, , місцезнаходження: вул. вул. Захисників України, буд.9, селище Дашів, Гайсинського району, Вінницької області.

Суддя: