ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 646/7893/16

провадження № 22-ц/818/83/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року, постановлене під головуванням судді Шуліка Ю.В.,-

в с т а н о в и в:

У липні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК суму заборгованості за кредитним договором № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року у розмірі 90000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2024 року відновлено втрачене судове провадження в цивільній справі за єдиним унікальним номером 646/7893/16-ц за позовною заявою Приватного акціонерного товариства Комерційний банк « Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, постановлене без повного з`ясування обставин справи. був позбавлений можливості надати пояснення та докази у даній справі, а тому судом було досліджено докази не в повному обсязі, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи. Вказував, що він у повному обсязі сплатив заборгованість за кредитним договором № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року щодо якого було винесено рішення від 17.10.2016 року. Для погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором, 03 лютого 2009 року відповідачем було добровільно передано автомобіль SCODA Roomster до служби безпеки Приватбанку для його реалізації з метою погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується копією акту, підписаного 03.02.2009 року та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису). Оскільки коштів від реалізації автомобіля SCODA Roomster не вистачило для покриття всієї заборгованості за кредитним договором, в тому числі за комісіями та відсотками було розглянуто іншу справу та винесено рішення, на підставі якого видано виконавчий лист № 2-1472/09 від 03.12.2009 року, який був пред`явлений для виконання до ВДВС. На виконання зазначеного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 47959917. 07 лютого 2012 року державним виконавцем проведено арешт майна та складено акт опису та арешту майна на автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Автомобіль було вилучено із володіння відповідача для подальшої реалізації. Після продажу, рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором було виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим виконавче провадження було завершеним. Повторне звернення до суду із таким самим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який є погашеним, є недопустимим, однак саме це і сталося. Таким чином, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 було передано на користь ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» два автомобіля: ВАЗ 21099 та SCODA Roomster. Вартість транспортних засобів значно перевищувала суму заборгованості, а тому, вважає, що він виконав всі зобов`язання перед позивачем. Передача автомобілів підтверджується наступними доказами: копією акту, підписаний 03.02.2009 року; витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису); копією акту опису й арешту майна від 07.02.2012 року. Зазначені докази є належними та допустимими, копії даних документів були подані до суду разом із заявою про перегляд заочного рішення від 17.10 2016 року. Ці документи підтверджують передачу автомобілів представникам банку та державному виконавцю, з метою погашення заборгованості перед позивачем. Тобто, фактично зобов`язання відповідача перед позивачем було погашено в повному обсязі. Після того, як заборгованість за кредитним договором вже була погашена, ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» повторно звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року. Червонозаводським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист № 646/7893/16-ц виданий 16.06.2017, відповідно до якого було відкрито провадження № 54889113, яке також було повністю погашене та завершене. Таким чином, заборгованість перед ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» була погашена в рамках виконавчих проваджень № 47959917 та № 54889113. Проте, наявне третє виконавче провадження № 58670578 в інтересах ПАТ «КБ ПРИВАТБАНК» щодо стягнення заборгованості, яке зараз перебуває на примусовому виконанні. При вирішені справи по суті, судом першої інстанції не перевірено розрахунок позовних вимог. В заочному рішенні вказано, що «станом на 24.06.2016 року має заборгованість у розмірі 530137,47 грн, яка складається з наступного: 87836,42 грн - заборгованість за кредитом; 43035,83 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 26968,80 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 372296,42 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором». Однак, жодних розрахунків таких сум в судовому рішенні не наведено. Більш того, не вказано період, за який нараховано заборгованість за кредитом, відсотки за користування кредитом, комісії та пеню. Розуміючи безпідставність нарахувань та відсутність заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 90000,00 грн, яка складається з 87836,42 грн - заборгованість за кредитом; 2163,58 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Позов було в повному обсязі задоволено судом першої інстанції. При цьому, період, за який стягнуто відсотки за користування кредитом невідомий, в заочному рішенні не вказаний. Зазначає, що оскільки, належним чином Відповідач не був повідомлений про початок розгляду справи, він був позбавлений можливості надати докази по справі, які підтверджують виконання кредитного договору № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року та спростовують обставини та докази, на які посилається Позивач у своїй позовній заяві.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем було порушено зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і нарахованих на нього платежів, а тому є підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором на користь позивача.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 151790,80 грн на термін до 24.12.2014 року та зобов`язався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке в свою чергу було правонаступником прав та обов`язків комерційного банку «Приватбанк», створеного у формі товариства з обмеженою відповідальністю, у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати ОСОБА_1 повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадках порушення зобов`язань за даним кредитним договором ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач за даним договором свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Відповідач ОСОБА_1 не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року у розмірі 125 657,64 грн та вирішено питання судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2009 року відповідачем було добровільно передано автомобіль SCODA Roomster до служби безпеки Приватбанку для його реалізації з метою погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується копією акту, підписаного 03.02.2009 року та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису).

На виконання заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова № 2-1472/09 від 03.12.2009 року було видано виконавчий лист, який пред`явлено для виконання до ВДВС. На виконання зазначеного виконавчого документу було відкрито виконавче провадження № 47959917.

07 лютого 2012 року державним виконавцем проведено арешт майна та складено акт опису та арешту майна на автомобіль ВАЗ 21099 ДНЗ НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Автомобіль було вилучено із володіння відповідача для подальшої реалізації. Після продажу, рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором було виконано в повному обсязі

Звертаючись до суду із даним позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що між ним та ОСОБА_1 25.12.2007 року було укладено кредитний договір № DN81AR17050595, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 151790,80 грн та зобов`язався його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Через невиконання відповідачем умов кредитного договору за ним виникла заборгованість, яку позивач і просить стягнути у сумі 90000,00 грн тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 90000,00 грн., яка складається з 87836,42 грн. заборгованість за кредитом; - 2163,58 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, посилаючись на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Матеріали справи свідчать про те, що заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 червня 2009 року вже був вирішений спір у даних правовідносинах. Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № DN81AR17050595 від 25.12.2007 року у розмірі 125 657,64 грн, з яких: 113459,28 грн заборгованість за кредитом; 6 153,22 грн заборгованість по відсоткам; 3 894,31 грн заборгованість по комісії за користування кредитом; 2 150,83 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Вказане рішення суду першої інстанції набрало законної сили та виконано в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» вказував, що зобов`язання за кредитним договором № DN81AR17050595 від 25 грудня 2007 року відповідач належним чином не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 90 000 грн, яка складається з 87836,42 грн заборгованість за кредитом; 2163,58 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Доказів, що після виконання рішення від 18.06.2009 року залишилась непогашена частина кредиту, позивачем суду не надано.

Суд першої інстанції зазначені обставини не врахував й ухвалив рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити; заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається- на позивача.

При зверненні до суду із апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 2 067,00 грн(а.с.62).

Тому стягненню з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 067,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2016 року скасувати ухвалити нове.

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 067,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук