Провадження № 2/638/5996/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А. П.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача Гусєвої А.В., Ткаченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановив:

11.07.2025 представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради в якому просив визнати недостовірною інформацію документ, а саме позивну заяву, заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 638/3611/24 шляхом заборони ОСОБА_2 вчинення будь-яких дій щодо відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. «В-2», загальною площею 467,7 кв.м по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) такою, що порушує права ОСОБА_2 на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, наступну інформацію викладену Харківською міською радою у позивній заяві до ОСОБА_2 , яка на теперішній час перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Харкова справа № 638/3611/24, а саме: « 2. Зобов`язати Харківську міську раду спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_2 , шляхом відповідно до вимог ч. 5 ст. 277 ЦК відкликання позивної заяви у цивільній справі № 638/3611/24.

Позов обґрунтовує тим, що 26.02.2024 року Харківською міською радою безпідставно та необґрунтовано подано (документ) позов до Шевченківського районного суд м. Харкова у справі № 638/3611/24, а також 21.03.2024 року подано (документ) заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 638/3611/24 шляхом заборони ОСОБА_2 вчинення будь-яких дій щодо відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. «В-2», загальною площею 467,7 кв.м по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101), до яких умисно внаслідок зловживання своїми службовим становищем, як посадової особи органу місцевого самоврядування, службовими особами Харківської міської ради внесені недостовірні відомості до зазначених документів, а недостовірна інформація з цих документів була поширена у Шевченківському районному суді м. Харкова, а саме:

- «проведення ОСОБА_2 самочинного будівництва на земельній ділянки комунальної власності площею 0,0377 (кадастровий номер :01:012:0019) за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-2» (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків».

- «внесення ОСОБА_2 недостовірних даних до декларації про готовність до експлуатації об?єкта № 52 від 16.04.2019 року».

В позовній заяві зазначено, що недостовірна інформація щодо ОСОБА_2 була поширена та використана в документах Харківської міської ради, а саме у позивній заяві до Шевченківського районного суду м. Харкова у справі № 638/3611/24, а також у заяві від 21.03.2024 року про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 638/3611/24 шляхом заборони ОСОБА_2 вчинення будь-яких дій щодо відчуження нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. «В-2», загальною площею 467,7 кв.м по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові (реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101).

Позивач вважає, що зазаначена інформація є недотовірною оскільки не відповідає дійсності. Відповідно поширення відповідної інформації порушує немайнові права ОСОБА_2 на честь, гідність та ділову репутацію.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 14 липня 2025 року по справі відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання.

30.07.2025 від представника Харківської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції вказав, що зі змісту позовної заяви (справа № 638/13361/25) вбачається, що представником позивача фактично здійснено виклад обставин справи № 638/3611/24, а предмет доказування зводиться до надання суб`єктивної оцінки доводів Харківської міської ради наданих в рамках розгляду справи № 638/3611/24. Інформація, яка визначена представником позивача у справі № 638/13361/25 як підстава звернення до суду, фактично стосується предмету доказування по справі № 638/3611/24 і повинна досліджуватись в рамках вказаної справи. Представник відповідача посилається на п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

14.08.2025 від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. У вказаній заяві представник позивача уточнив позовні вимоги, які виклав у такій редакції:

1. Визнати недостовірною інформацію - документ, такою, що порушує права ОСОБА_2 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, а саме протиправне фактичне твердження Харківської міської ради у позивній заяві до ОСОБА_2 , яка на теперішній час перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Харкова справа № 638/3611/24, а саме:

- «проведення ОСОБА_2 самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної власності площею 0,0377 гa (кадастровий номер :01:012:0019) за рахунок земель житлової та громадської забудови для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «В-2» (спортивно-оздоровчий комплекс) за адресою: Бурсацький узвіз, 8, м. Харків».

- «внесення ОСОБА_2 недостовірних даних до декларації про готовність до експлуатації об?єкта № 52 від 16.04.2019 року».

2. Зобов?язати Харківську міську раду спростувати недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_2 , шляхом відповідно до вимог ч. 5 ст. 277 ЦК шляхом відкликання позивної заяви у цивільній справі № 638/3611/24.

3. Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви.

19.08.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи № 638/13361/25. У вказаному клопотанні представник позивача, просить суд долучити до матеріалів справи № 638/13361/25 копії документів, а саме: колію позивної заяви поданої Харківською міською радою до ОСОБА_2 , яка перебуває на розгляді у Шевченківському районному суді м. Харкова у справі № 638/3611/24. Копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Копія Декларації про готовність до експлуатації об?єкта № 52 від 16.04.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідачав в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно дост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За частиною 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4 статті 12 Цивільного поцесуального кодексу України).

За частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статтею 15 та 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 638/3611/24 за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради про скасування державної реєстрації прав, скасування реєстрації декларації та зобов`язання вчинити певні дії.

Предметом позову у вказаній справі є:

1. Скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Тертишника Дмитра Олександровича № 46675615 від 26.04.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна з реєстраційним № 101 за результатами чого нежитлові приміщення 1-го поверху № І, ІІ, 23-1, 24-1, 25-1, 25-2, 26-1, 26-2, 26-3, 26-4, загальною площею 103,5 кв.м в нежитловій будівлі літ. «В-1» по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові змінено на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. «В-2», загальною площею 467,7 кв.м по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові.

2. Скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція приміщень спортивного клубу в будівлі; АДРЕСА_1 ; 1265.9. Зали спортивні інші» № НОМЕР_1 від 16.04.2019 (замовник будівництва ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

3. Зобов`язання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) здійснити перебудову нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-:-17, 2-го поверху № 18-:-30 в нежитловій будівлі літ. «В-2» загальною площею 467,7 кв.м по Бурсацькому узвозу, 8 у м. Харкові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) в стан, що існував до здійснення самочинної реконструкції, а саме до характеристик договору купівлі-продажу від 02.02.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 94 та поверхового плану та експлікації виготовлених КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 20.03.2007 (інвентаризаційна справа № 33523).

Станом на момент ухвалення ріення по справі № 638/13361/25 розгляд справи № 638/3611/24 триває, рішення по справі не прийняте.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною першою статті 201 Цивільного кодексу України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 Цивільного кодексу України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Такий правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду від 30 березня 2020 року у справі № 523/9870/18-ц (провадження № 61-20095св19).

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Таким чином, відповідно до статті 277 Цивільного кодексу України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункт 46 рішення ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. Такий правовий висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 757/4403/16-ц (провадження № 61-19243св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 332/293/17 (провадження № 61-40369св18).

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2019 року у справі № 464/4433/15-ц (провадження № 61-26281св18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зазначено, що «ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи)».

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_2 на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, наступну інформацію, а саме протиправне фактичне твердження Харківської міської ради у позивній заяві до ОСОБА_2 , яка на теперішній час перебуває на розгляді в Шевченківському районному суді м. Харкова справа № 638/3611/24.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти таке: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (Постанова Верховного Суду від 8 травня 2019 року у справі № 761/37180/17)

Інформація зазначена у позовній заяві, не може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, оскільки ця інформація була визначена підставою пред`явленого Харківською міською радою позову до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації прав, скасування реєстрації декларації та зобов`язання вчинити певні дії та стосується предмету докавування у справі № 638/3611/24.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів протиправності дій відповідача та, відповідно, порушення його особистих немайнових прав внаслідок поширення останнім оспорюваної інформації.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про захист честі, гідності та ділової репутації в повному обсязі.

Суд розподіляє витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального України, а саме судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,247,258-259,263-265,268 ЦПК України, суд.

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації залишити без задоволення.

Судові витрати вважати сплаченими позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя Т. В. Штих