печерський районний суд міста києва
пр. № 2-9042/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2025 року суддя Печерського районного суду м. Києва Литвинова І. В., розглянувши матеріали позовної заяви Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до ОСОБА_1 про про забезпечення повернення малолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

29 серпня 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 11 вересня 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

І. Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення (ч. 5 ст. 175 ЦПК України).

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) через представника Рєпкіна Н.І. подало в інтересах ОСОБА_2 вказану позовну заяву та додали до позовної заяви лише витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, згідно якого ОСОБА_3 є керівником, довіреність від 09 листопада 2021 року, згідно якої ОСОБА_3 уповноважує в порядку передоручення Бровко В.І. представляти інтереси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судах України; довіреність від 23 серпня 2023 року, згідно якої ОСОБА_4 уповноважує в порядку передоручення Рєпкіна Н.І. представляти інтереси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судах України.

Тобто, до позову додано довіреність, згідно з якою у Рєпкіна Н.І. наявні повноваження на представництво інтересів Управління, а не фізичної особи - ОСОБА_2. Між тим, не додано жодного документу, який би підтверджував би той факт, що у Рєпкіна Н.І. наявні повноваження представляти та захищати права та інтереси ОСОБА_2, у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи.

За таких обставин, представнику позивача для усунення недоліків, необхідно надати документи, які б підтверджували його право на представлення прав та інтересів ОСОБА_2 у судовому порядку.

ІІ. За приписами частини першої статті 42, 48, 53 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи: сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається, Рєпкін Н.І. як представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернувся в інтересах ОСОБА_2 із вказаним позовом, однак статус у цивільному процесі останнього зазначений як «Інша особа».

Так, одним із основних принципів здійснення цивільного судочинства є диспозитивність, поняття якої розкрито у нормі частини першої статті 13 вказаного Кодексу, і означає розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно, оскільки вимогами Цивільно-процесуального кодексу не передбачений статус учасників цивільного процесу як «Інша особа», представнику позивача необхідно уточнити коло учасників справи та їхні процесуальні статуси, узгодивши з позовними вимогами.

ІІІ. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте, всупереч вказаної норми, позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

IV. Згідно з частиною четвертою статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Представник позивача, звертаючись до суду із позовом, посилався на те, що позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Згідно пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання: заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Однак, суд приходить до висновку, що представник позивача прийшов до помилкового висновку про наявність пільг на звільнення від сплати судового збору на підставі вищезгаданої норми, оскільки представником не доведено наявність повноважень на представлення інтересів позивача у даній справі. Крім того посилання на захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб є передчасним, та не доведеним представником.

Таким чином, представник звернувся із п`ятьма вимогами немайнового характеру.

Відповідно до ч. 3 ст . 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у частині першій статті 7, встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць - 3 028, 00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже при зверненні до Печерського районного суду м. Києва судовий збір у розмірі 4 844, 80 грн (3028 грн х 0,4 х 0,8 х 5) слід сплатити на реквізити: отримувач коштів: ГУК у м. Києві / Печерс. р-н; код отримувача (код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України): 37993783; рахунок отримувача: UA0026007; банк отримувача: Казначейство України; код банку отримувача: 899998; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: 22030101;050; «Судовий збір», Печерський районний суд м. Києва, вид звернення, пункт з таблиці ставок судового збору.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У відповідності до частини третьої, четвертої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом і водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-19, 23, 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до ОСОБА_1 про про забезпечення повернення малолітньої дитини, залишити без руху, надавши заявникові строк у десять днів для усунення зазначених недоліків, який починає спливати з дня отримання цього судового рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. В. Литвинова