Справа № 161/9177/25
Провадження № 2/161/3507/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судових засідань Романюк М.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача АТ «КБ «Приватбанк» Іванченко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2025 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області про визнання права власності на майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2020 між ОСОБА_2 , як лізингоотримувачем, і АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу №VOHOA-00000255 про придбання автомобіля марки Toyota RAV4, номером кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2020, вартістю 675904 гривень. 23.06.2020 автомобіль зареєстровано за АТ КБ «Приватбанк» відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 . Відповідно до п. 14.2 Договору строк лізингу становить 60 місяців.

П.11.2. договору визначено, що сторони дійшли до згоди про те, що на протязі 10 робочих днів з дня закінчення Строку лізингу передбаченого договором, при обов?язкових умовах сплати лізингоодержувачем в повному обсязі заборгованості, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування витрат, збитків лізингодавцю та при обов?язковій відсутності відмови лізингодавця від договору (розірвання договору) відповідно до умов договору та чинного законодавства, лізингодавець зобов?язаний підписати Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності. Право власності на Предмет лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печаткою лізингодавця Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності, але не раніше ніж через один рік, починаючи з дати підписання сторонами договору фінансового лізингу.

Відповідно до цієї умови договору в зв?язку з тим, що позивач належним чином виконав свої зобов?язання за ним та сплатив на користь лізингодавця всі належні до сплати за договором платежі, 9.03.2025 р. Між позивачем та АТ «КБ «Приватбанк» підписано Акт звірки взаємних розрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який скріплено печаткою, з огляду на що право власності на автомобіль Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 перейшло до позивача.

14.03.2025 р. АТ «КБ «Приватбанк» з супровідним листом надав позивачу пакет документів щодо переоформлення автомобіля на його ім?я. Згідно з виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 Довідкою про перебування транспортного засобу на військовому обліку від 18.03.2025 р. N978-1-50/207, транспортний засіб Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 знятий з військового обліку.

02.04.2025 позивач через свого представника звернувся до територіального сервісного центру МВС №0741 Регіонального сервісного нтру ГСЦ МВС у Волинській області з заявою про перереєстрацію транспортного засобу Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_3 . Однак, відповідачем відмовлено в перереєстрації автомобіля. Відмова обґрунтована тим, що у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється. Проведеною перевіркою встановлено, що станом на 08.05.2025 АТ КБ «Приватбанк» значиться боржником в Єдиному реєстрі боржників. В зв`язку з чим перереєстрація (відчуження) транспортного засобу Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 неможлива.

Вважає відмову в перереєстрації транспортного засобу на ім`я позивача незаконною, оскільки він повністю виконав умови договору фінансового лізингу від 19.06.2020, укладеного між ним та АТ КБ «Приватбанк», автомобіль Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_4 перебуває в його користуванні і володінні, оскільки був переданий за умовами договору фінансового лізингу після його підписання, але розпоряджатись цим майном, незважаючи на виконання своїх зобов`язань по договору, позивач не може через реєстрацію автомобіля за лізингодавцем АТ КБ «Приватбанк», відомості про який містяться в Єдиному реєстрі боржників.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб, оскільки інших способів захисту його прав, передбачених законом, ніж у судовому порядку, не існує. Просить визнати за мною, ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), право власності на транспортний засіб марки Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 2020.

Ухвалою від 16 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

06 червня 2025 року від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк»надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що АТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у даній справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк»в судовому засіданні вказувала, що банк не порушував та не оспорював прав позивача та є неналежним відповідачем по справі.

Представник відповідача Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській областів судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.3ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що підтверджується матеріалами справи, 19.06.2020 між ОСОБА_2 , як лізингоотримувачем, і АТ КБ «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу №VOHOA-00000255 про придбання автомобіля марки Toyota RAV4, номером кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2020, вартістю 675904 гривень.

Згідно з умовами вказаного договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування Предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п.14.1 цього договору, Додатку 1 (Специфікації), а лізингоодержувач зобов?язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов?язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на Предмет лізингу згідно з умовами договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або чинним законодавством України).Строк користування лізингоодержувачем Предметом лізингу, зазначений в статті 14 п.14.2 Договору і складаються з періодів (місяців) лізингу, зазначених в Додатку 2 "Графік сплати лізингових платежів" до договору та починається з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Предмету лізингу (надалі - "Акт"), але в будь-якому випадку, не може бути менше одного року.

Предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного договору. В разі переходу права власності на Предмет лізингу від лізингодавця до лізингодержувача згідно з умовами нього Договору, Предмет лізингу по закінченню Строку лізингу лізингодержувачем лізингодавцю не повертається.

Предметом зазначеного Договору, згідно Додатку №1 до Договору специфікації майна є транспортний засіб Toyota RAV4, номером кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2020, вартістю 675904 гривень.

Відповідно до пункту 2.2. Договору лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами Договору.

Згідно з п. 14.2 Договору строк лізингу становить 60 днів. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору.

09.03.2025 між лізингодавцем та лізингоодержувачем складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, яким підтверджено, що всі зобов`язання сторін відповідно до договору було належним чином виконано, лізингоодержувач повністю сплатив лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором та претензій стосовно договору та зобов`язань за ним сторони не мають.

09.03.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» (продавцем) та позивачкою (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу, який був укладений на виконання Договору фінансового лізингу №VOHOA-00000255 від 19-06-2020, Графіку платежів NeVOHOA-00000255 від 19-06-2020 щодо передачі права власності покупцю на транспортний засіб.

Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу у зв?язку з повним розрахунком між покупцем і продавцем за предмет лізингу до дати укладення цього договору шляхом виплати покупцем усієї вартості предмету лізингу за договором лізингу, продавець зобов?язується передати у власність покупцю товар - автомобіль Toyota RAV4, VIN НОМЕР_7 , рік випуску 2020.

Згідно пункту 2.3 Договору купівлі-продажу предмету лізингу приймання-передача Товару здійснюється уповноваженими представниками сторін шляхом підписання Акту про перехід права власності на ТЗ, який підтверджує належні якість, комплектність та кількість Товару на момент його приймання-передачі. Покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього Договору здійснити перереєстрацію Товару на своє ім`я.

Позивач звернувшись до ТСЦ МВС №0741 через свого представника, отримав лист, яким повідомлено, що згідно п. 15 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» №1388 від 07.09.1998 року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортного засобу, уповноваженими особами сервісного центру МВС проводяться перевірки транспортних засобів за Єдиним державним реєстром транспортних засобів, автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби, банком даних Генерального секретаріату Інтерполу, також проводиться перевірка відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особа та підтверджують громадянство України, а також про реєстрацію місця проживання за Єдиними державним демографічним реєстром, відомостей про особу з Єдиним реєстром боржників, дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей. Проведеною перевіркою встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» значиться боржником в Єдиному реєстрі боржників. В зв`язку з чим перереєстрація (відчуження) транспортного автомобіля неможлива.

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що згідно ст. 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (не прямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Згідно ст.41 Конституції України,ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України«Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (надалі - Порядок), затверджених постановою КМУ № 1388 від 07 вересня 1998 року (надалі - Порядок), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Пункт 1 Порядку передбачає, що на території України встановлено єдину процедуру державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі ТЗ), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку державна реєстрація ТЗ проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) ТЗ, відповідність конструкції ТЗ установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється за місцем звернення власника або його уповноваженої особи незалежно від місця реєстрації (проживання) фізичної особи чи місцезнаходження юридичної особи. При цьому в реєстраційних документах зазначається місце реєстрації (проживання) фізичної особи (для внутрішньо переміщених осіб - місце проживання на підставі відповідних документів) або місцезнаходження та стоянки юридичної особи, за якою реєструється транспортний засіб (пункт 24 Порядку).

Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників-юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери (п.33 Порядку).

Згідно з Положенням про територіальний сервісний центр МВС на них покладено повноваження щодо скасування в установленому законодавством України порядку реєстрації/обліку транспортних засобів.

Стаття 34 Закону України «Про дорожнійрух» передбачає, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Комплекс заходів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку призначених для експлуатації на вулично-шляховій мережі загального користування транспортних засобів усіх типів здійснюють територіальні сервісні центри МВС у Дніпропетровській області, як структурні підрозділи територіального органу МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (філія ГСЦ МВС).

Таким чином, регіональні сервісні центри проводять комплекс заходів, пов`язаних з проведенням державної реєстрації (перереєстрації) та зняттям з обліку транспортних засобів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1.ст.4 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 76, 78, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який нерозривно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 166/817/22.

Як встановлено судом, автомобіль марки Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 2020, перебуває в користуванні і володінні позивача ОСОБА_2 , оскільки був переданий йому за умовами договору фінансового лізингу після його підписання, але розпоряджатись цим майном позивач не має можливості.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачем АТ КБ «Приватбанк» не заперечується право власності позивача на транспортний засіб, оскільки позивачем у повному обсязі виконані умови договору лізингу перед відповідачем. Банк вчинив усі необхідні дії для перереєстрації транспортного засобу за позивачкою, зокрема, видав усі документи, які вимагалися для такої перереєстрації.

Однак, при зверненні до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Рівненській, Волинській та Житомирській областях ТЦС МВС №0741 з метою реєстрації транспортного засобу позивачці відмовлено у перереєстрації транспортного засобу у зв`язку з тим, що АТ КБ «Приватбанк» значиться в Єдиному реєстрі боржників.

З системного аналізу наведених правових норм чинного законодавства слідує, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків та проводиться з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому як ефективний спосіб слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16та від 30.01.2019 року у справі №569/17272/15-ц.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постановах від 22.09.2020 року у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 року у справі №916/1415/19, від 16.02.2021 року у справі №910/2861/18).

Велика Палата Верховного суду у постанові від 12.03.2019 року у справі №911/3594/17зробила висновок, що за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

Виходячи з системного аналізу підстав поданого позову у взаємозв`язку з обставинами справи та обраним позивачем способом захисту порушеного права, суд зауважує, що обставини наявності відповідача в Єдиному реєстрі боржників для даного спору щодо визнання права власності на транспортний засіб не мають правового значення, оскільки перереєстрація права власності на користь лізингоодержувача не може бути обмежена жодною третьою особою та у спірних правовідносинах визначальним є виконання умов договорів фінансового лізингу як правомірна підстава набуття позивачем права власності.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Зважаючи на те, що сторонами виконано умови Договору, складено і підписано акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу, оформлено акт прийому-передачі транспортного засобу, а відтак право власності на транспортний засіб Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 2020, мало перейти до позивача, проте перереєстрація вказаного автомобіля на ім`я позивача неможлива через те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника), що порушує права позивача як нового власника транспортного засобу, і в інший спосіб відновити свої порушені права позивач не може, а відтак слід позов задоволити та визнати за ним право власності на транспортний засіб Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 2020.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Волинській області про визнання права власності на майнозадовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб Toyota RAV4, номер кузова НОМЕР_6 , 2020 року випуску.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справизазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 );

Відповідач: Акціонерне товариство « Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, );

Відповідач: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС) (місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Гордіюк, 14Б, ).

Дата складання повного тексту рішення 24 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк