ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/910/21 Номер провадження 22-ц/814/1517/25Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 грудня 2024 року (повний текст рішення складено 30 грудня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння у період перебування у шлюбі

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 02 грудня 1998 року по 25 липня 2014 року та з 05 жовтня 2015 року по 14 вересня 2020 року. В період шлюбу ними був придбаний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,142 га з кадастровим номером :01:001:0581, площею 0,108 га з кадастровим номером :01:001:0582; з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1850 га, кадастровим номером :01:001:0359, що розташовані за вказаною адресою.

Після уточнення позовних вимог просила поділити в натурі будинковолодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, відповідно до варіанту поділу, визначеного проведеною судовою будівельно-технічною та земельно-технічною експертизою.

15 вересня 2021 року ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення частини вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння у період перебування у шлюбі, в якій зазначено наступне. Перебуваючи у шлюбі, сторони придбали будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який ОСОБА_2 оформила на себе шляхом укладення договору дарування від 28 березня 2002 року, а не договору купівлі-продажу, як він вважав. За час шлюбу цінність будинку істотно збільшилася внаслідок його грошових, трудових затрат, тому результати виконаних ним ремонтних, будівельних робіт є об`єктом права спільної сумісної власності їх колишнього подружжя. Усі виконанні ремонтні роботи у будинку є його невід`ємними поліпшеннями і відокремлення їх від будинковолодіння без погіршення його стану є неможливим.

Просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь 1/2 частку вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 109 795 грн та понесені ним судові витрати.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 грудня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

В порядку поділу майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, поділено в натурі будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельні ділянки, розташовані за цією ж адресою, площею 0,1420 га з кадастровим номером :01:001:0581; площею 0,1080 га з кадастровим номером :01:001:0582; площею 0,1850 га з кадастровим номером :01:001:0359 наступним чином:

1. Виділено ОСОБА_2 у власність 23/50 будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в частині житлового будинку «А-1» кухню 1-1 площею 15,5 кв.м; в прибудові «а» комору І площею 9,3 кв.м, коридор ІІ площею 6,1 кв.м; сарай «Е», 1/2 частину газопроводу № 2, 1/2 частину водопроводу № 3, ворота з хвірткою № 4, частину огорожі № 6 загальною вартістю 78 914 грн.

2. Виділено ОСОБА_1 у власність 27/50 будинковолодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в частині житлового будинку «А-1» житлову кімнату 1-2 площею 7,3 кв.м, житлову кімнату 1-3 площею 18,6 кв.м, санвузол 1-4 площею 5,5 кв.м; сарай «Д», сарай-прибудову «д», 1/2 частину газопроводу № 2, 1/2 частину водопроводу № 3, огорожу № 5, частину огорожі № 6, вигрібну яму № 7 загальною вартістю 91 387 грн.

3. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію різниці вартості часток за зазначеним варіантом поділу житлового будинку з господарськими будівлями у розмірі 7 908 грн.

4. Виділено ОСОБА_2 у власність 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1420 га з кадастровим номером :01:001:0581 (на плані, що є додатком № 2 до висновку додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1 від 10 квітня 2023 року, зафарбована в синій колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки сільської ради (вулиця) довжина межової лінії складає 26,73 м; з боку земельної ділянки ( ОСОБА_3 ) довжина межової лінії складає 36,68 м; з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0582 довжина межової лінії складає 9,77 м; з боку земельної ділянки сільської ради (вулиця) довжина межової лінії складає 4,67 м; з боку земельної ділянки, що пропонується першому співвласнику, довжина межової лінії складає: 16,83 м, 11,69 м, 2,0 м, 2,9 м, 3,7 м, 1,72 м, 2,0 м, 2,94 м, 1,0 м, 10,0 м.

Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 710 кв.м, або 0,0710 га, що відповідає 1/2 частині.

5. Виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1420 га з кадастровим номером :01:001:0581 (на плані, що є додатком № 2 до висновку додаткової судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 1 від 10 квітня 2023 року, зафарбована в червоний колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки сільської ради (вулиця) довжина межової лінії складає: 4,67 м, 12,31 м; з боку земельної ділянки, що пропонується другому співвласнику, довжина межової лінії складає: 10,0 м, 1,0 м, 2,94 м, 2,0 м, 1,72 м, 3,7 м, 2,9 м, 2,0 м, 11,69 м, 16,83 м; з боку земельної ділянки кадастровий :01:001:0582 довжина межової лінії складає: 15,01 м, 11,13 м, 33,18 м.

Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 710 кв.м, або 0,0710 га, що відповідає 1/2 частині.

6. Виділено ОСОБА_2 у власність 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1080 га з кадастровим номером :01:001:0582 (на плані, що є додатком № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 86 від 01 серпня 2022 року, зафарбована в синій колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки ( ОСОБА_3 ) довжина межової лінії складає: 7,93 м, 8,46 м, 22,56 м; з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0359 довжина межової лінії складає 15,08 м; з боку земельної ділянки, що пропонується першому співвласнику, довжина межової лінії складає 30,7 м; з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0581 довжина межової лінії складає 15,01 м, 9,77 м.

Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 540 кв.м, або 0,0540 га, що відповідає 1/2 частині.

7. Виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1080 га з кадастровим номером :01:001:0582 (на плані, що є додатком № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 86 від 01 серпня 2022 року, зафарбована в червоний колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0359 довжина межової лінії складає 12,1 м; з боку земельної ділянки ( ОСОБА_4 ) довжина межової лінії складає 62,07 м; з боку земельної ділянки сільської ради (вулиця) довжина межової лінії складає 4,00 м; з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0581 довжина межової лінії складає: 33,18 м, 11,13 м; з боку земельної ділянки, що пропонується другому співвласнику, довжина межової лінії складає 30,7 м.

Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 540 кв.м, або 0,0540 га, що відповідає 1/2 частині.

8. Виділено ОСОБА_2 у власність 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1850 га з кадастровим номером :01:001:0359 (на плані, що є додатком № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 86 від 01 серпня 2022 року, зафарбована в синій колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки ( ОСОБА_3 ) довжина межової лінії складає 21,75 м; з боку земельної ділянки ( ОСОБА_5 ) довжина межової лінії складає 103,05 м; з боку земельної ділянки Дібрівської сільської ради довжина межової лінії складає 8,07 м; з боку земельної ділянки, що пропонується першому співвласнику, довжина межової лінії складає: 87,39 м, 18,3 м; з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0582 довжина межової лінії складає 15.08 м.

Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 925 кв.м, або 0,0925 га, що відповідає 1/2 частині.

9. Виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1850 га з кадастровим номером :01:001:0359 (на плані, що є додатком № 2 до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 86 від 01 серпня 2022 року, зафарбована в червоний колір), яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки Дібрівської сільської ради довжина межової лінії складає: 11,63 м; з боку земельної ділянки ( ОСОБА_4 ) довжина межової лінії складає: 75,26 м, 12,22 м; з боку земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0582 довжина межової лінії складає 12,1 м; з боку земельної ділянки, що пропонується другому співвласнику, довжина межової лінії складає 18,3 м, 87,39 м.

Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 925 кв.м, або 0,0925 га, що відповідає 1/2 частині.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 експертні витрати в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн 00 коп.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 , компенсуовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частини вартості понесених витрат на поліпшення домоволодіння у період перебування у шлюбі відмовлено.

З цим рішенням в частині відмови у задоволенні зустрічного позову не погодився ОСОБА_1 . У поданій апеляційній скарзі просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги зустрічного позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що в період шлюбу сторонами було придбано земельну ділянку з будинком за адресою: АДРЕСА_1 , однак право власності було оформлено на ОСОБА_6 на підставі договору дарування, а не купівлі-продажу. У подальшому ним були вчинені поліпшення житлових умов шляхом придбання будівельних матеріалів та здійснення ремонтних робіт. Вважає, що суд першої інстанції не вжив належних заходів для об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та безпідставно відмовив у задоволенні його позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно частини 1 статі 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні зустрічного позову у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду правильності рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 1998 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який був розірваний 25 липня 2014 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 02 грудня 1998 року, свідоцтво про розірвання шлюбу від 25 липня 2014 року, а.с. 4, 5 том 1).

05 жовтня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно зареєстрували шлюб, який був розірваний 14 вересня 2020 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане 05 жовтня 2015 року, рішення Миргородського міськрайонного суд від 14 вересня 2020 року про розірвання шлюбу, постанова Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2020 року, а.с. 6-10 том 1).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 квітня 2021 року № 251463129, довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 22 жовтня 2019 року № 546-Т, державного акту серії ЯГ № 692947 від 27 листопада 2007 року, витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05 квітня 2021 року №№ 691, 689, за договором купівлі продажу від 20 липня 2007 року, посвідченим державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1-3085, придбано житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 62,3 кв. м, житловою площею 25,9 кв. м, сарая «Д», сарая-прибудови «д», сарая «Е», газопроводу 2, водопроводу № 3, воріт з хвірткою № 4, огорожі № 5, огорожі № 6, вигрібної ями № 7. Право власності на вказане домоволодіння 30 жовтня 2019 року було зареєстроване за ОСОБА_1 , внесено відповідний запис за номером 33963945. 21 травня 2019 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0581, площею 0,142 га, :01:001:0582, площею 0,108 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11-12,14,15,16 том 1).

На підставі державного акту серії ЯГ № 692947 від 27 листопада 2007 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0359, площею 0,1850 га (а.с. 13 том 1).

Згідно копії договору дарування від 08 березня 2002 року серії АЕР № 132791 ОСОБА_7 подарував ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

У частині першій статті 62 СК України вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20).

Тобто при посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мав довести, що збільшення вартості майна є істотним і у таке збільшення були вкладені його окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи правову оцінку матеріалам справи колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів істотного збільшення вартості домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вкладення коштів чи здійснення трудової діяльності позивачем за зустрічним позовом.

Також відсутні докази на підтвердження придбання будівельних матеріалів ОСОБА_1 чи здійснення ним особисто будівельних робіт з поліпшення житлових умов у зазначеному житловому будинку.

У свою чергу призначена судом першої інстанції оціночно-будівельна експертиза житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не була проведена у зв`язку з непроведенням оплати. (т. 2 а.с. 19, 22) .

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 вимог зустрічної позовної заяви, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384,389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Чумак

Судді С.Б. Бутенко

Л.І. Пилипчук