Справа № 675/1366/25
Провадження № 2/675/788/2025
У Х В А Л А

24 вересня 2025 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Гук-Миронюк Ю. Г., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки - адвоката Каруна В. П., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Руденка Д. В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ізяслав за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У провадженні Ізяславського районного суду Хмельницької області перебуває вищевказана цивільна справа.

У підготовчому судовому засіданні представником відповідача адвокатом Руденком Д. В. заявлено клопотання про витребування у Територіального сервісного центру № 6845 інформації і підтверджуючих документів щодо реєстрації транспортного засобу марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_1 за позивачкою ОСОБА_1 та перереєстрації вказаного автомобіля на іншу особу.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Карун В. П. проти задоволення зазначеного клопотання заперечили з огляду на те, що докази, які просить витребувати представник відповідача, не стосуються предмета спору.

Заслухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Volkswagen Touran», 2011 року випуску, VIN: НОМЕР_1 не стосується заявлених ОСОБА_1 позовних вимог. Зустрічний позов до суду в порядку, передбаченому ст. 193 ЦПК України, ОСОБА_2 не подав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Водночас основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Таким чином, суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, однак робить це, зберігаючи об`єктивність і неупередженість. Тому суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності витребовувати докази, які не стосуються предмета спору.

При вирішенні даного клопотання суд також керується ст. 11 ЦПК України, відповідно до якої суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, особливості предмета спору та забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами.

Отже, враховуючи межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та те, що відповідач зустрічний позов до суду не пред`явив, керуючись принципами диспозитивності та пропорційності, які діють у цивільному судочинстві, суд приходить до висновку, що заявлене представником відповідача адвокатом Руденком Д. В. клопотання про витребування доказів до задоволення не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 11-13, 43, 81, 84, 89, 189-200, 223, 259, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Руденка Дмитра Володимировича про витребування доказів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повна ухвала складена 24 вересня 2025 року.

Суддя: В. І. Столковський