ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/484/25

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1446/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи загиблою.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кіровським РС у м. Макіївці ГУДМС України в Донецькій області 22 листопада 2013 року), РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в Російсько-Українській війні від дня вірогідної смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті селище Нью-Йорк Торецької міської територіальної громади Бахмутського району Донецької області.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що 15 лютого 2023 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, про що Слов`янським відділом ДРАЦС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління юстиції складено актовий запис № 80 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . Службовим розслідуванням, проведеним військовою частиною НОМЕР_3 , встановлено, що наявні достатні підстави припустити загибель молодшого сержанта ОСОБА_2 6 липня 2024 року в районі населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області у ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом батьківщини. Тіло ОСОБА_2 залишилось на позиціях підрозділу, захоплених противником, у зв`язку з чим лікарське свідоцтво про смерть не видавалось. Заявниця указувала на те, що 12 липня 2024 року отримала повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про зникнення безвісти ОСОБА_2 6 липня 2024 року під час виконання бойового завдання. 15 липня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву до Національної поліції України про зникнення безвісти ОСОБА_3 16 липня 2024 року відомості за цим фактом внесено до ЄРДР за № 0001671. Оголошення ОСОБА_2 загиблим необхідно для отримання виплат, передбачених законодавством, та оформлення спадщини.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року заяву задоволено.

Оголошено громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кіровським РС у м. Макіївці ГУДМС України в Донецькій області 22 листопада 2013 року, РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в Російсько-Українській війні від дня вірогідної смерті (загибелі).

Датою смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається 6 липня 2024 року.

Місцем смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається населений пункт Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення на користь скаржника.

Заінтересована особа вважає неможливим розгляд цієї заяви ОСОБА_1 про оголошення особи померлою в порядку окремого провадження, вважаючи, що її вирішення безпосередньо впливає на права та обов`язки спадкоємців померлого, їх право на отримання одноразової грошової допомоги, а також на інтереси Міністерства оборони України як органу, уповноваженого на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, тобто, на думку скаржника, наявний спір про право.

На переконання Міністерство оборони України, воєнні дії в розумінні ч. 2 ст. 46 ЦК України на території, де зник безвісті чоловік заявниці, не завершились, а отже районний суд не мав підстав, передбачених ЦК України, для оголошення ОСОБА_2 померлим.

Зазначає, що ч. 2 ст. 46 ЦК України передбачено можливість оголошення зниклої безвісті, у зв`язку з воєнними діями, особи померлою після спливу, щонайменше, 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи.

У наданому відзиві представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , не погодившись з доводами апеляційної скарги Міністерства оборони України, просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

Обгрунтовуючи доводи відзиву, представник заявниці вважає хибними твердження Міністерства оборони України про недотримання шестимісячного строку звернення до суду із цією заявою. Наголошує на тому, що селище Нью-Йорк територіально розташоване в Торецькій міській територіальній громаді. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22 грудня 2022 року № 309, у Торецькій міській територіальній громаді, за винятком сел. Озарянівка, сел. Курдюмівка, сел. Шуми, бойові дії тривали з 24 лютого 2022 року по 06 серпня 2024 року. Заява ОСОБА_1 надійшла до районного суду 13 березня 2025 року, тобто зі спливом шестимісячного строку після припинення активних бойових дій.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що оголошення фізичної особою померлою можливо після спливу шести місяців з дня настання відповідної події, тобто загибелі у бою, а у матеріалах службового розслідування за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 указано обставини, які з достатньою вірогідністю підтверджують його загибель під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області.

Суд указав, що за відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7).

З 02 березня 2022 року ОСОБА_2 зараховано до списку особового складу наказом командира в/ч НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 02 березня 2022 року № 10 (а.с. 24).

Службовим розслідуванням, проведеним в/ч НОМЕР_3 , встановлено, що наявні достатні підстави припустити загибель молодшого сержанта ОСОБА_2 6 липня 2024 року в районі населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області у ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом батьківщини. Тіло ОСОБА_2 залишилось на позиціях підрозділу захоплених противником, у зв`язку з чим лікарське свідоцтво про смерть не видавалось. У акті службового розслідування зазначено, що неправомірних дій з боку молодшого сержанта ОСОБА_2 не встановлено. Порушень вимог організації несення військової служби, дотримання заходів безпеки, профілактики небойових втрат серед особового складу, психологічного супроводу в умовах бойових дій з боку службових осіб військової частини НОМЕР_3 не виявлено. Факти, що свідчать про невиконання чи неналежне виконання молодшим сержантом ОСОБА_2 обов`язків військової служби, а також подій та складу дисциплінарного проступку чи адміністратвиного правопорушення, не встановлено (а.с. 14-18).

12 липня 2024 року заявниця отримала повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що її чоловік, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу під час мобілізації, 06 липня 2024 року зник безвісті під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області (а.с. 28).

15 липня 2024 року ОСОБА_1 подала заяву до Національної поліції України про зникнення безвісти ОСОБА_3 , а 16 липня 2024 року відомості за цим фактом внесено до ЄРДР за № 0001671 (а.с. 29 зворот).

Наказом командира в/ч НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 01 серпня 2024 року № 150 ОСОБА_2 вважається зниклим безвісті 6 липня 2024 року в районі села Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області за обставин, що дають підстави припускати його загибель у ході бойових під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини. Зникнення безвісті молодшого сержанта ОСОБА_2 не пов`язано з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі телесного ушкодження (а.с. 25 зворот - 26).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 12 серпня 2024 року № 0, ОСОБА_2 зник на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с. 29).

Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, і в силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Правовий режим воєнного стану триває з 24 лютого 2022 року по теперішній час.

На час розгляду справи у суду відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 живий, перебуває у полоні, знаходиться на непідконтрольній території з інших причин чи виїхав за межі України тощо.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За змістом ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про оголошення її чоловіка ОСОБА_2 померлим.

У справі встановлено, що заявниця є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами службового розслідування встановлено, що наявні достатні підстави припустити загибель молодшого сержанта ОСОБА_2 6 липня 2024 року в районі населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області у ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом батьківщини.

12 липня 2024 року ОСОБА_1 сповіщено про те, що її чоловік, молодший сержант ОСОБА_2 , призваний на військову службу під час мобілізації, 06 липня 2024 року зник безвісті під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області, а згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_3 (з основної діяльності) від 01 серпня 2024 року ОСОБА_2 вважається зниклим безвісті 6 липня 2024 року в районі села Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області за обставин, що дають підстави припускати його загибель у ході бойових під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини. Зникнення безвісті молодшого сержанта ОСОБА_2 не пов`язано з вчиненням ним кримінального чи адмінітсратвиного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі телесного ушкодження.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про передчасність звернення ОСОБА_1 з цією заявою та висновку суду про оголошення особи померлою внаслідок недотримання строків, встановлених ч. 2 ст. 46 ЦК України, через те, що воєнні дії на території, де зник безвісті чоловік заявниці, не завершені.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 490/342/17 зазначив про те, що якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Подія, за якої безвісно зник військовослужбовець ОСОБА_2 , сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а із заявою про визнання особи загиблою ОСОБА_1 звернулася через систему «Електронний суд» 12 березня 2025 року (зареєстровано районним судом 13 березня 2025 року), тобто станом на час розгляду справи минуло більше шести місяців від подій, за яких ОСОБА_2 зник безвісті.

Стверджуючи про наявність воєнних дій на території, де зник безвісті чоловік заявниці, що свідчить про передчасність звернення із заявою про оголошення фізичної особи померлою, Міністерство оборони України не врахувало наступне.

Воєнний стан це конкретний правовий режим, який запроваджується у випадку загрози або фактичного нападу на країну іншою державою чи навіть кількома державами. Воєнні дії це організоване застосування військ, сил і засобів для воєнних операцій на суші, на морі, в повітрі, тощо.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан, який триває і на даний час.

Нью-Йорк селище, розташоване у Торецькій міській територіальній громаді Бахмутського району Донецької області, Україна.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 22 грудня 2022 року № 309 (втратив чинність 20 березня 2025 року) підтверджено, що у Торецькій міській територіальній громаді, за винятком сел. Озарянівка, сел. Курдюмівка, сел. Шуми, бойові дії тривали з 24 лютого 2022 року по 06 серпня 2024 року.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» від 28 лютого 2025 року № 376 підтверджено, що у період з 07 серпня 2024 року по 22 квітня 2025 року в сел. Нью-Йорк Торецької міської територіальної громади тривали активні бойові дії.

Наразі воєнних дій на території Торецької міської територіальної громади, зокрема в сел. Нью-Йорк, не ведеться, а з 23 квітня 2025 року вказане селище визнано тимчасово окупованим.

Велика Плата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.

Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Отже, визначені ст. 46 ЦК України строки спрямовані виключно на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії. Проте, за доводами апеляційної скарги, Міністерство оборони України не стверджує, що ОСОБА_2 може бути живим, перебувати у полоні або на тимчасово окупованих територіях, а його загибель є неочевидною, тощо.

Зміст проведеного військовою частиною НОМЕР_3 службового розслідування свідить про достеменне встановлення обставин загибелі молодшого сержанта ОСОБА_2 6 липня 2024 року в районі населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області у ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини. Встановлено, що тіло ОСОБА_2 залишилось на позиціях підрозділу, захоплених противником. У акті наведено географічні координати місця, де ОСОБА_2 загинув та де залишилось його тіло через неможливість проведення операції з метою евакуації тіл побратимами внаслідок ведення противником стрілецького бою з другого бліндажа.

Тобто по суті вирішеної заяви ОСОБА_1 заінтересована особа не доводить, що у суду першої інстанції були відсутні достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у цій справі ОСОБА_2 - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлим (загиблим), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій статті 64 ЦК України, про нього з`являться додаткові відомості як про живого.

Виходячи з наведеного вище та ураховуючи обставини конкретно цієї справи, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 поспішно визнано загиблим у ході бойових під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Отже, суд першої інстанції правильно відхилив посилання представника МОУ щодо передчасності подачі ОСОБА_1 відповідної заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що надані заявницею письмові докази за фактом зникнення безвісти ОСОБА_2 з достатньою вірогідністю підтверджують загибель останнього під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області.

Є вірним твердження районного суду про те, що за відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у задоволенні заяви про оголошення особи померлою не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявний у цій справі спір про право, що унеможливлює розгляд заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 указав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Заявниця, скеровуючи заяву до суду, зазначала, що оголошення ОСОБА_2 загиблим необхідно для отримання виплат, передбачених законодавством, та оформлення спадщини. У якості заінтересованих осіб зазначила Міністерство оборони України, Ніжинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Отже, апеляційний суд вважає, що оголошення фізичної особи померлою у цьому випадку не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 306 ЦПК України указала мету, для якої слід оголосити чоловіка померлим, що автоматично спір не породжує. Нею не заявлено вимог майнового характеру та не обґрунтовано цю заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення чоловіка загиблим. Заінтересована особа не наводить аргументів на підтвердження доводів існування між сторонами спору про право, зокрема не зазначає, що заявниця не має права на отримання допомоги або не є дружиною ОСОБА_2 , або він є загиблим не в ході бойових під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, тощо. Спір про факт, встановлення якого, на думку заінтересованої особи, є передчасним, не свідчить про наявність спору про право, який має бути реальним, а не гіпотетичним. Не свідчить про наявність спору і те, що в результаті вирішення цієї заяви ОСОБА_1 отримає виплати, гарантовані законом, або спадщину.

Таким чином, колегія суддів вважає, що районний суд правильно послався на необгрунтованість доводів Міністерства оборони України про наявність спору про право.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, урахувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, правильно визначив наявність правових підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про оголошення її чоловіка, ОСОБА_2 загиблим під час виконання війського обов`язку по захисту держави Україна в Російсько-Українській війні від дня вірогідної смерті (загибелі). Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року залишено без задоволення, належить поновити дію цього рішення, зупиненого ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 серпня 2025 року.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року - без змін.

Поновити дію рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 вересня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко