Справа № 738/950/25
№ провадження 2/738/359/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Савченка О.А.

за участі:

секретаря судового засідання Лях Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»

до

відповідача ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи представник позивача Колосов А.В., представник відповідача Журба В.С.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача.

У квітні 2025 до суду через підсистему «Електронний суд», що є складовою частиною Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надійшла позовна заява ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 24.04.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 994, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит у сумі 4 800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 27.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 75164941, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 10 000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Первісні кредитори свої зобов`язання за кредитними договорами виконали, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору, не повернув кредит позивачу, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором. Позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за кредитними договорами в розмірі 92 696,93 грн, 2 422,40 грн судового збору та 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В установлений судом термін від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Так, стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження укладення договору № 75164941 і видачі відповідачу кредитних коштів за вказаним договором. Також представник відповідача заперечував з приводу нарахованих відсотків за кредитним Договором № 994 від 24.04.2021, оскільки вони нараховані після закінчення строку дії кредитного договору. Понесені стороною позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. вважає завищеними. Посилаючись на викладені у відзиві обставини, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог і стягнути з позивача на користь відповідача витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

ІІ. Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву обставини, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 01 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Щодо кредитного договору № 94 від 24.04.2021.

Суд встановив, що 24 квітня 2021 року між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансових послуг «Стандартний», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, що становить 4 800 грн. Договором визначено також строк договору 17 днів, умови кредитування та порядок повернення суми кредиту, сплати відсотків за надання кредиту (а.с.18-20).

З повідомлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФО ПЕЙ» від 06.11.2024 слідує, що товариством на підставі договору про організацію переказів грошових коштів 24.04.2021 було здійснено переказ коштів в сумі 4 800 грн на рахунок НОМЕР_1 (а.с.36).

З повідомлення АБ «УКРГАЗБАНК» № БТ-10850 від 18 серпня 2025 року слідує, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_2 , для обслуговування якої відкрито банківський рахунок № НОМЕР_3 , на який 24.04.2021 зараховано грошові кошти в сумі 4 800 грн. (а.с.163).

Таким чином, кредитні кошти відповідачем ОСОБА_1 фактично були отримані, тобто банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав.

Відповідно до умов договору позичальник зобов`язувався повернути кредит у визначений строк, сплатити проценти за користування кредитом.

З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 94 від 24.04.2021 розмір заборгованості відповідача становить 35 808 грн 00 коп., з яких: 4 800 грн. тіло кредиту, 31 008 грн 00 коп відсотки (зворот а.с.26 а.с.38).

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що розмір суми кредиту складає лише 4 800 грн. 00 коп., тоді як нарахованих відсотків - 31 008,00 грн., що є непропорційно великою сумою компенсації, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

Відповідно до графіку платежів, що є додатком № 2 до Договору № 94 від 24.04.2021, відсотки за користування кредитом за 17 днів становлять 1 632 грн. 00 коп., загальна вартість кредиту становить: 6 432 грн. 00 коп. (а.с.1).

Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), доданий до позову, також містить інформацію про те, що строк кредитування складає 17 днів. Загальні витрати за кредитом 1 632,00 грн (сума % по договору) + 672,00 грн (комісія) (а.с. 22-23).

В розділі 1 Договору визначено строки кредитування, а саме:

- кредит надається строком на 17 днів з моменту отримання кредиту (п.1.3);

Отже, за таких умов Договору про надання фінансових послуг № 994 від 24.04.2021, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 17 днів, починаючи з дня укладення Договору.

Щодо кредитного договору № 75164941 від 27.08.2021.

Суд встановив, що 27 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, що становить 10 000 грн. Договором визначено також строк договору 30 днів, умови кредитування та порядок повернення суми кредиту, сплати відсотків за надання кредиту (а.с.26).

З довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» від 28.02.2025 слідує, що товариством на підставі умов договору про переказ коштів 27.08.2021 було здійснено переказ коштів в сумі 10 000 грн 00 коп на рахунок НОМЕР_4 (а.с.39).

З повідомлення АБ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250815/43353-БТ від 25.08.2025 слідує, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано картку № НОМЕР_5 , на яку 27.08.2021 зараховано грошові кошти в сумі 10 000 грн. (а.с.172-174).

Таким чином, кредитні кошти відповідачем ОСОБА_1 фактично були отримані, тобто банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав.

Відповідно до умов договору позичальник зобов`язувався повернути кредит у визначений строк, сплатити проценти за користування кредитом.

З розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 75164941 від 27.08.2021 станом на 10.01.2023 розмір заборгованості відповідача становить 34 063 грн 01 коп., з яких: 10 000 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 23 880 грн заборгованість за відсотками (а.с.44).

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що розмір суми кредиту складає лише 10 000 грн. 00 коп., тоді як нарахованих відсотків 23 880,00 грн. (більше ніж у два рази від вартості коштів отриманих в кредит), що є непропорційно великою сумою компенсації, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також суперечить вимогам статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

Відповідно до Таблиці обчислення кредиту, що є додатком № 1 до Договору позики № 75164941 від 27.08.2021, відсотки за користування кредитом за 30 днів становлять 5 970 грн. 00 коп., загальна вартість кредиту становить: 15 970 грн. 00 коп. (зворот а.с.26).

В розділі 2 Договору визначено строки кредитування, а саме:

- кредит надається строком на 30 днів, дата повернення позики 26.09.2021 (п.2.1, п. 2.3);

Отже, за таких умов Договору позики № 75164941 від 27.08.2021, які були погоджені сторонами, кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише 30 днів, починаючи з дня укладення Договору.

01.12.2021 ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 994 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 47-51).

10.03.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 994 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с. 59-64).

27.01.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 75164941 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с. 52-58).

10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 75164941 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с. 65-70).

V. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні рішення, і положення закону, яким він керується.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини третьої статті 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Що стосується договорів факторингу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і позивачу слід відмовити у стягненні з відповідача заборгованості за відсотками за кредитними договорами поза межами визначеного строку кредитування.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Згідно частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначала про те, що «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає фіксований розмір винагороди, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність».

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних представниками сторін робіт, суд приходить до висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн., який є завищеним з обох сторін.

За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення сторонами витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., як такий, що є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для позивача і відповідача.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Так, згідно Платіжної інструкції від 23 квітня 2025 року (зворот а.с. 80) позивачем було сплачено 2 422 гривні 40 копійок судового збору, які підлягають стягненню з відповідача.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, адреса: вул. Мечнікова, 3 офіс 306, м. Київ, 01133) заборгованість за Кредитним договором № 994 від 24.04.2021 в розмірі 6 432 (шість тисяч чотириста тридцять дві) гривні 00 копійок, заборгованість за Кредитним договором № 75164941 від 27.08.2021 в розмірі 15 970 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок, що разом становить 22 402 (двадцять дві тисячі чотириста дві) гривні 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, адреса: вул. Мечнікова, 3 офіс 306, м. Київ, 01133) 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат понесених на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, адреса: вул. Мечнікова, 3 офіс 306, м. Київ, 01133) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат понесених на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко