Провадження № 2/344/895/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.,

з участю секретаря судового засідання Бурянна Н.,

представника позивача Ткачишин С.

представника відповідача Грабовецького О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву адвоката Ткачишин Світлани Миколаївни в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И В:

в позові вказано: «…рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2019 року збільшено розмір аліментів, визначений, вищезазначеним рішенням суду до 1059,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісяця. На сьогодні діти отримують аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що у сукупності становить 3196.00 гривень на обидвох дітей (підтверджується розрахунком зі сплати аліментів, виданим головним державним виконавцем Гринишин Д). На даний час я з дітьми тимчасово перебуваю у Республіці Польща. Діти відвідують навчальні заклади у Польщі та перебувають на моєму утриманні. ІНФОРМАЦІЯ_1 доньці ОСОБА_3 виповнилося 18 років. Однак, з 01.09.2022 року донька навчається на денному стаціонарі училища №3 у м.Жори, Республіка Польща. На сьогодні вона є студенткою третього курсу і закінчить навчання у 2027 році. Донька не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги. Влітку мені стало відомо про те, що відповідач змінив місце роботи - з 2019 року офіційно працевлаштований у ЗСУ та отримує гідну заробітну плату. Крім того, відповідно до Інформації у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, довідка № 395989745 від 23.09.2024 року, 12 серпня 2024 року відповідач зареєстрував право власності на закінчений будівництвом гараж, загальною площею 17.2 м.кв. а також у 2020 році відповідач зареєстрував договір оренди земельної ділянки, площею 1,2989 га за яким він є орендодавцем до 31.12.2030 року та у 2023 році зареєстрував договір оренди земельної ділянки, площею 3,3602 га за яким він є орендодавцем до 31.12.2033 року…».

Тому позивач просила суд збільшити розмір аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2019 року у справі № 603/512/19 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 )), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - до досягнення нею 23 років, сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - до досягнення ним повноліття, на двох дітей у розмірі 1/3 від доходу батька, починаючи з дня подання даної заяви.

15/01/2025 позивач подала заяву, якою просила суд збільшити розмір аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2019 року у справі № 603/512/19 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - до досягнення нею 23 років, сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - до досягнення ним повноліття, на двох дітей у розмірі 1/3 від доходу батька, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви.

В судовому засіданні представник позивача надала перед судом пояснення про те, що в 2022 році позивач виїхала з дітьми в Польщу, старша донька навчається, аліменти визначені до повноліття старшої доньки, яка стала повнолітньою, а тому просила для неї визначити розмір аліментів, а для іншої дитини збільшити такий розмір; відповідач є військовослужбовцем; у відповідача є ще двоє дітей від іншого шлюбу, а також він перебуває в третьому шлюбі, в якому є ще одна дитина; майновий стан відповідача значно покращився і він має можливість утримувати всіх утриманців.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив позов та надав перед судом пояснення про те, що позивачем надано суду недостовірну інформацію про об`єкти нерухомого майна відповідача, оскільки довідку сформовано за частковим збігом на час пошуку; інформація з реєстру за повними достовірними критеріями пошуку відображають відсутність у відповідача будь-якого нерухомого майна взагалі; позивач обмежує участь відповідача у вихованні дітей; заяву подано про збільшення, але на час звернення до суду строк аліментів на старшу доньку вже закінчився, тому позивач мала подати заяву про присудження аліментів на утримання старшої доньки, а не про збільшення аліментів; право на звернення до суду має повнолітня донька або позивач за умови проживання повнолітньої доньки з нею, але донька і позивач проживають окремо.

Після надання представником відповідача заперечень щодо припинення обов?язку відповідача зі сплати аліментів із досягненням старшою дитиною повноліття, представник позивача надала перед судом пояснення про те, що вона так і просила суд присудити стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки та змінити розмір аліментів на утримання меншої дитини.

В ч. 4 ст. 77 ЦПК України вказано, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Отже суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлені наступні обставини.

В ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

В ч. 4 ст. 82 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2019 року у справі № 603/512/19 вже встановлені правові підстави для стягнення аліментів на утримання дітей, їх розмір.

Відповідно до довідки від 23/07/2024 ОСОБА_6 зарахована на денну форму навчання до Училища №3 в м. Жорах.

В ч. 1 ст. 199 СК України вказано, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст.183 та ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В постанові ВСУ від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13 вказано: «... Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки)…».

В ч. 3 ст. 199 СК України вказано, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка.

В ч. 1 ст. 29 ЦК України вказано, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

В ч. 6 ст. 29 ЦК України вказано, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Таким чином представником позивача доведено перед судом, що, хоча старша дитина сторін перебуває на навчанні, але вона продовжує постійно проживати за одним із місць проживання із матір?ю, а її тимчасовим місцем проживання є місце навчання. Стороною відповідача не доведено перед судом ту обставину, що старша дитина сторін виїхала з місця проживання її матері та має самостійне окреме постійне місце постійне проживання.

Таким чином позов обґрунтовано належними на те правовими підставами.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав.

Позов подано після закінчення строку, на який було присуджено стягнення аліментів на старшу дитину. Тому аліменти на повнолітню дитину підлягають присудженню за цим судовим рішенням, а не продовженню за судовим рішенням, дія якого щодо старшої дитини завершилась.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

В ч. 5 ст. 268 ЦПК України вказано, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

У Х В А Л И В:

позов задовольнити;

збільшити розмір аліментів визначений рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.12.2019 року у справі № 603/512/19 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - до досягнення нею 23 років, сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - до досягнення ним повноліття, на двох дітей у розмірі 1/3 від доходу батька, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

стягнення аліментів в новому розмірі розпочати з набрання судовим рішенням законної сили.

Судове рішення складено та проголошено 25 вересня 2025.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.