Справа № 372/3293/25
Провадження № 2-1739/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяних неправомірними діями Обухівського відділу державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в кому просив стягнути з Державного бюджету України 36 988,74 грн. майнової шкоди заподіяної неправомірними діями Обухівського відділу державної виконавчої служби, моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. та витрати на правову допомогу. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13.02.2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 646 306,60 грн. боргу та 3 231 грн. судового збору. На підставі вказаного рішення Обухівським відділом ДВС в Обухівському районі відкрито виконавчі провадження № 77588346 від 21.03.2025 року (стягнення боргу) та № 77588647 від 24.03.2025 року (стягнення судового збору). Постановами від 21.03.2025 №77588346 від 24.03.2025, №77588647 від 24.03.2025 накладено арешт на кошти боржника в АТ «Укрсиббанк». ОСОБА_1 подав до Обухівського відділу ДВС заяву від 24.03.2025 року про зняття арешту з рахунку в АТ «Укрсиббанк», оскільки на даному рахунку знаходиться його заробітна плата. Однак, 07.04.2025 року державним виконавцем було проведено списання в сумі 46 235,93 грн., що становить 100% заробітної плати боржника. Окрім того, на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 12.12.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавчі провадження № 77119342, № 77119907, № 77120376 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 загальної суми заборгованості в сумі 1 831 182,70 грн. Постановою приватного виконавця Голяченка І.П. від 11.02.2025 року № 77119342 звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в Управлінні поліції охорони в Київській області в розмірі 50 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості. Позивач вважає, що Обухівським відділом ДВС порушений порядок звернення стягнення на заробітну плату та перевищено розмір утримання із заробітної плати, оскільки належним рішенням про стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 має бути утримання 20% із заробітної плати. Вказано, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.06.2025 року визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу ДВС Орловської І.В. щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 в АТ «Укрсиббанк» та зобов`язано старшого державного виконавця Обухівського відділу ДВС зняти арешт із заробітної плати ОСОБА_1 . Таким чином, кошти в сумі 36 988,74 грн. (80% від 46 235,93 грн.) було надмірно та протиправно утримано із заробітної плати ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у позивача значно погіршилось фінансове становище, з`явились тривоги та інші психологічні наслідки.

Ухвалою судді від 19.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

12.08.2025 року начальник Обухівського відділу ДВС Гаврилюк О.С. надав суду письмові пояснення по суті справи. Вказав, що 26.06.2025 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів, а саме із заробітної плати, що міститься на рахунку в АТ «Укрсиббанк», згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 10.06.2025 року, тому в позові слід відмовити.

Ухвалою суду від 14.08.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13.02.2025 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 646 306, 60 грн. та судовий збір у розмірі 3 231 грн.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловською І.В. від 21.03.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77588346 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти 646 306,60 грн.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орловською І.В. від 24.03.2025 року, відкрито виконавче провадження № 77588347 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір 3 231 грн.

21.03.2025 року в межах виконавчого провадження № 77588346 та 24.03.2025 року в межах виконавчого провадження № 77588647, державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, які надіслано банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, іншим фінансовим установам на виконання та сторонам виконавчого провадження до відома.

28.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу ДВС із заявою про зняття арешту з банківського рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрсиббанк», який відкрито виключно для отримання заробітної плати.

07.04.2025 року з рахунку ОСОБА_1 в АТ «Укрсиббанк» держаним виконавцем проведено списання 46 235,93 грн., з яких 9500 грн. грошове забезпечення, 12 245,31 грн. грошове забезпечення, 24 490,62 грн. матеріальна допомога, що підтверджено випискою з особового рахунку позивача.

11.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу ДВС із заявою щодо обмеження розміру відрахувань із доходу боржника, в якій просив обмежити загальний розмір утримань із доходу у розмірі 20%.

Разом з цим, ОСОБА_1 звертався до Обухівського відділу ДВС 19.05.2025 року та 26.05.2025 року із заявами про скасування арешту із зарплатного рахунку.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.06.2025 року визнано протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Обухівського відділу ДВС Орловської І.В. щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 в АТ «Укрсиббанк» та зобов`язано старшого державного виконавця Обухівського відділу ДВС зняти арешт із заробітної плати ОСОБА_1

26.06.2025 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів, а саме із заробітної плати, що міститься на рахунку в АТ «Укрсиббанк», згідно ухвали Обухівського районного суду Київської області від 10.06.2025 року.

Зазначена ухвала місцевого суду до суду апеляційної інстанції не оскаржувалася і набрала законної сили та відповідно до положень ст. 258 ЦПК України є судовим рішенням.

За умови ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом ст.ст.1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Як на підставу для стягнення матеріальної шкоди (збитків) позивач посилається на надмірне та протиправне утримання 07 квітня 2025 року із заробітної плати ОСОБА_1 36988 грн. 74 коп., а як на підставу для стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що державним виконавцем всупереч вимог чинного законодавства накладено арешти на його банківський рахунок, який використовується ним для отримання заробітної плати, надмірне та протиправне утримання із якого викликали стрес, тривогу та інші негативні психологічні наслідки.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

В ухвалі Обухівського районного суду Київської області судом встановлено, що накладаючи арешти на грошові кошти боржника, державний виконавець, не відокремлювала рахунок в ПАТ «УКРСИББАНК» за номером НОМЕР_1 , як такий, що використовується ОСОБА_1 для отримання заробітної плати.

Під час винесення постанови про арешт коштів боржника до обов`язку державного виконавця не входить перевірка цільового призначення рахунку та в постановах про арешт коштів боржника зазначається про арешт коштів боржника, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Судом також не встановлено, що виконуючи постанову державного виконавця про арешт коштів боржника, банк повідомляв виконавця про спеціальний режим використання рахунку боржника ОСОБА_1 .

З ухвали Обухівського районного суду від 10.06.2025 року вбачається, що суд дійшов висновку про неправомірність бездіяльності старшого державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Орловської І.В. щодо незняття арешту з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в ПАТ «УКРСИББАНК» за заявою боржника від 19.05.2025 року (після списання коштів).

В даному випадку позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. При цьому суд звертає увагу, що обставини, які на думку позивача, є підставою для стягнення матеріпльної та моральної шкоди (списання коштів з рахунку 07.04.2025 року) не були предметом розгляду Обухівського районного суду при вирішенні скарги ОСОБА_1 10.06.2025 року та неправомірними в цій частині не визнавались. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Списані з банківського рахунку кошти на підставі виконавчого документу кошти, позивачем помилково ототожнюються з матеріальної шкодою (збитками).

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, в яких відсутні докази завдання позивачу матеріальної шкоди, моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 280, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяних неправомірними діями Обухівського відділу державної виконавчої служби відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 08 жовтня 2025 року.

Суддя Т.В. Проць