Номер провадження 2/243/245/2025
Номер справи 243/5982/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Агеєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кобець О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Шведа Андрій Михайлович до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенка Володимира Миколайовича, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенка Володимира Миколайовича, про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частки магазину-кафе за адресою: АДРЕСА_2 , 1/3 частки кафе з літнім майданчиком за адресою: АДРЕСА_3 , 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_4 , 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0816 по АДРЕСА_4 .

Звернувшись до нотаріуса він дізнався, що мати за життя склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 все своє майно, всі свої права та обов`язки, а також все те, на що вона за законом буде мати право на день її смерті, який було посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко Володимиром Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за №1998.

Позивач зазначає, що заповіт порушує його права, як спадкоємця першої черги та права малолітньої ОСОБА_4 - спадкоємця за представленням, щодо справедливого та рівного у частках успадкування майна померлої ОСОБА_5 . Після смерті молодшого сина ОСОБА_7 в останні роки свого життя, як і на час складання заповіту ОСОБА_5 страждала на психічний розлад, тому спадкодавець в цей момент не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, через що такий заповіт може бути визнаний судом недійсним. Позивач вважає, що фактична наявність самого заповіту суперечить життєвому кредо спадкодавиці стосовно її синів, тобто позивача та ОСОБА_8 , як то рівне між ними право на спадкування в рівних частках, а після смерті ОСОБА_9 стосовно її онуків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо рівного між ними права на спадкування в рівних частках тієї частини їй майна, яке мав би право успадкувати їх батько, а її син померлий ОСОБА_12 , що в свою чергу свідчить про складення оскаржуваного заповіту особою, яка через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій.

Просить недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко Володимиром Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за №1998 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шведа А.М. в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від адвоката Шведи А.М. до суду надано Заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 26 серпня 2025 року до суду надав Заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про визнання заповіту, складеного на його користь, визнає в повному обсязі та просить суд визнати заповіт, складений ОСОБА_5 09 липня 2018 року на його користь недійсним.

Третя особа - приватний нотаріус Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М., належним чином повідомлений про дату, час та спосіб розгляду справи в судове засідання не з`явився, відомості про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву, в якій просила суд позовні вимоги задовольнити.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Шведа Андрій Михайлович до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенка Володимира Миколайовича, про визнання заповіту недійсним, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 все своє майно, всі свої права та обов`язки, а також все те, на що вона за законом буде мати право на день її смерті. Заповіт посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко В.М. та зареєстрований в реєстрі за №1998.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Станом на 15 жовтня 2021 року їй належало майно: квартира АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг №19670331 від 25.07.2008 про реєстрацію права власності на нерухоме майно; 1/2 частки магазину-кафе за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить договір купівлі продажу НМО 941722 від 13.06.2017; 1/3 частки кафе з літнім майданчиком за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину №1816 та витяг №253312645 від 19.04.2021; 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_4 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину №1817 та витяг №253320044 від 19.04.2021; 1/3 частка земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0816 по АДРЕСА_4 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину №1818 та витяг №253321066 від 19.04.2021.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є дітьми ОСОБА_5 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є дочкою ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .

Оскільки, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , раніше своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , тому його діти: ОСОБА_13 та ОСОБА_4 за приписами частини 1 статті 1266 ЦК України є спадкоємцями за правом представлення та отримали рівне між собою право на спадкування в рівних частках тієї частки майна померлої баби ОСОБА_5 , яка належала б за законом їхньому померлому батькові ОСОБА_7 , як би той був живий на час відкриття спадщини щодо майна ОСОБА_5 ..

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 проживала у місті Слов`янську, окремо від своїх дітей та онуків. Щодня сини ОСОБА_1 або ОСОБА_7 , або члени їх сімей навідували ОСОБА_5 , допомагали їй вирішувати життєві та побутові питання. Колишня дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_14 разом із сином ОСОБА_2 мешкали у місті Дружківці та інколи навіщали у місті Слов`янську спадкодавицю. ОСОБА_5 з однаковою прихильністю та з рівною мірою любові відносилася до своїх синів ОСОБА_15 і ОСОБА_9 , а також до своїх онуків ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , не надавала переваги тому чи іншому в почуттях та ставленні до своїх синів та онуків. Однак, через важку хворобу ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Слов`янську помер син спадкоємиці ОСОБА_7 .. Після його смерті у ОСОБА_5 була тривала депресію, яка згодом стала супроводжуватися вживанням алкоголю і з часом переросла у зловживання алкогольними напоями. Вона часто знаходилася у запійному стані, який тривав по 1,5 2 неділі. У ці періоди ОСОБА_5 воліла бути на самоті, зачинялася у себе в квартирні та вживала спиртні напої, придбати які прохала свої сусідів. При намаганнях рідних зупинити запій вона не сприймала будь-які вмовляння повернутися до нормального стану і способу життя, проявляла агресію до них та проганяла зі своєї квартири. З часом в запійні періоди ОСОБА_5 перестала впізнавати сина ОСОБА_1 , членів його сім`ї та невістку ОСОБА_3 з онукою ОСОБА_11 . При чергових намаганнях рідних повернути її до нормального стану та вмовляннях звернутися за медичною допомогою в лікуванні від алкогольної залежності, ОСОБА_5 в стані емоційної та психічної неврівноваженості звинувачувала їх у намаганнях звести її зі світу та вимагала покликати до неї колишню невістку ОСОБА_14 , яка ніби то єдина має розуміння з нею та не буде забирати у неї алкоголь. В періоди загострення запоїв, що супроводжувалися суїцидальними проявами ОСОБА_1 неодноразово вимушений був вдаватися до госпіталізації матері у стаціонарне відділення спеціалізованого медичного закладу КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янську (стаціонарне відділення наркологічного диспансеру), де лікарі надавали їй екстрену медичну допомогу та лікували впродовж 2-3 тижнів від алкогольної залежності. Після такого лікування та, вірогідніше всього, від впливу сильнодіючих лікарських препаратів ОСОБА_5 протягом послідуючих 1-2 тижнів перебувала у пригніченому «замкнутому» емоційному стані, уникала спілкування з рідними під приводом бажання побути наодинці, а тому позивач та третя особа ОСОБА_3 не турбували її, однак з метою контролю недопущення чергових запоїв прохали сусідів скритно ненаполегливо слідкувати за станом матері та повідомляти їх. Найбільш критичними щодо запійних станів та важкої емоційної і психічної неврівноваженості у спадкодавиці були періоди від моменту смерті сина ОСОБА_9 (з березня 2017 року) та впродовж 2018, 2019 і частково 2020 років. У моменти просвітління свідомості матір ОСОБА_5 висловлювала синові ОСОБА_1 впевненість в тому, що їй залишилося жити недовго, а тому наполегливо благала його після її смерті справедливо та порівну розділити між ним і онуками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ту частку належного їй майна, що мала дістатися померлому сину ОСОБА_9 . У такі моменти та, взагалі, від спадкодавиці жодного спогаду про оскаржуваний заповіт не було.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (стаття 1234 ЦК України).

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису (частина друга статті 209 ЦК України).

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу(частина третя статті 1247 ЦК України).

Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 20.07.2022 року у справі №461/2565/20, який окрім того вказав наступне: «за загальним правилом, нотаріальне посвідчення такого правочину як заповіт в Україні здійснюється нотаріусом; право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права; свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача; свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання; кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку з його смертю. Тільки у разі наявності фізичних вад у заповідача, які позбавляють його можливості прочитати заповіт, посвідчення заповіту відбувається лише при свідках. І саме в цьому разі недотримання такої вимоги щодо порядку посвідчення заповіту відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України має наслідком нікчемність заповіту».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17 (провадження № 61-12004св21) вказано, що: «право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14. Такі правові висновки є незмінними. У постановах Верховного Суду від 05 лютого 2018 року у справі № 404/4956/15-ц (провадження № 61-1294св18), від 25 липня 2018 року у справі № 416/13806/14 (провадження № 61-33508св18), колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду також виходила з того, що підставою для визнання правочину недійсним згідно зі статтею 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

З Листа за №4/305 від 16.02.2022, складеного КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ», вбачається, що ОСОБА_5 перебувала на диспансерному обліку з 05.04.2017 по 15.10.2021 та лікувалася стаціонарно в періоди з 20.04.2017 по 01.05.2017 та з 18.06.2018 по 09.07.2018 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Психотичний розлад, переважно депресивний, з суїцидальними тенденціями. Під час стаціонарного лікування приймала седативні препарати, нейролептики, антидепресанти та отримувала симптоматичне лікування. Виписана з рекомендаціями по подальшому лікуванню у лікаря нарколога та лікаряпсихіатра.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, в судовому засіданні досліджено заяву відповідача ОСОБА_2 , в якій він зазначає, що визнає вимоги позивача щодо визнання заповіту недійсним, складеного 09 липня 2018 року ОСОБА_5 , яким вона заповідала йому все своє майно, яке буде належати їй на день смерті, а також зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_16 перебувала на диспансерному обліку в КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» з 05.04.2017 по 15.10.2021 та лікувалася стаціонарно в КНП «МЦПЛЗ м. Краматорськ» з 20.04.2017 по 01.05.2017 та з 18.06.2018 по 09.07.2018 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, психотичний розлад, переважно депресивний, з суїцидальними тенденціями та під час стаціонарного лікування приймала седативні препарати, нейролептики, антидепресанти та отримувала симптоматичне лікування, та заповіт було складено 09.07.2018 саме під час лікування від алкогольної залежності, а також ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 визнає вимоги позивача в повному обсязі, то суд приходить до переконання про задоволення вимог позивача та визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 , складеного на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко Володимиром Миколайовичем та зареєстровано реєстрі за №1998.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.78-79,258-259,265,268,354,141 ЦПК України, ст.ст.1233,1234,1247,1257,209 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Шведа Андрій Михайлович до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального округу Донецької області Таранушенка Володимира Миколайовича, про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який посвідчено 09 липня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Таранушенко Володимиром Миколайовичем та зареєстровано реєстрі за №1998.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Донецької області О.В. Агеєва