Справа № 953/5397/25
30 вересня 2025 року
Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Вітюка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.,
учасники справи у судове засідання не з`явились
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
Короткий зміст заявлених вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет (далі Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 )про стягнення заборгованості за договором № 6225454 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 28.12.2021 в сумі 173 419,16 грн. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн. Крім того, у позовній заяві зазначений попередній розрахунок судових витрат у виді витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Позовна заява мотивована неналежним виконанням договірного зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення коштів отриманих у користування та сплати процентів і комісії.
Виклад позиції відповідача
Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.
Процесуальні дії у справі
Суд ухвалою від 09.06.2025 відкрив спрощене позовне провадження за клопотанням позивача та призначив справу до розгляду.
Розгляд справи відкладався, зокрема, до 30.09.2025.
02.07.2025 і 29.09.2025 від позивача надійшли заяви, в яких він просив розгляд справи здійснювати у відсутність його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Суд ухвалою від 30.09.2025, ураховуючи належне повідомлення учасників справи про місце і час судового засідання, відсутність відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача, позицію позивача щодо можливості ухвалення заочного рішення, постановив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України, що відповідає положенням статей 280, 281 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом
28.12.2021 Товариство (кредитор) та Промський В (боржник, позичальник) уклали договір № 6225454 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі договір), відповідно до якого кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 51 600,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, зазначений у додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28,00 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору (п. 11.). Дата остаточного повернення кредиту до 15.12.2024. Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 2.5. договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем на залишок заборгованості за позикою та погашаються при надходженні коштів на рахунок кредитодавця. Нарахування процентів здійснюється кредитодавцем щодня за методом "факт/факт", виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, за фактичний термін користування кредитом. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення кредиту. За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену у п. 1.1. цього договору. Встановлена договором комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно у вищевказаному розмірі в період, встановлений у додатку № 1 до цього договору, починаючи з 01.01.2022, а у разі повного дострокового повернення кредиту за фактичний період користування.
Згідно з п. 2.6. договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у додатку № 1 до цього договору з 01 по 15 число місяця наступного за звітним, починаючи з 01.01.2022 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.
За надання кредиту позичальник сплачує комісію у розмірі 3 % від суми кредиту, встановленої у п 1.1. даного договору. Зазначена комісія сплачується позичальником одноразово, у день видачі кредиту, за рахунок кредитних коштів (тіло кредиту) шляхом перерахування за вказаними позичальником реквізитами суми кредиту за мінусом утриманої кредитодавцем комісії. Підписанням цього договору позичальник розпоряджається, надає згоду та уповноважує предитодавця на вчинення дій з утримання на свою користь та у свої власності/не перерахуванні позичальнику грошових коштів, що включаються до загальної суми кредиту, але які до фактичного їх зарахування/перерахування на користь позичальника, в порядку, встановленому даним пунктом договору, сплачуються у вигляді комісії за надання кредиту.
Відповідно до п. 8.1. договору сторони домовились про можливість застосування при взаємовідносинах електронного документообігу, а саме використання електронних підписів під час створення, оброблення, посвідчення копій та зберігання електронних документів та визнання сторонами документів в електронному вигляді із використанням кваліфікованого електронного підпису.
Згідно з п. 8.5.3. договору позичальник погоджується та визнає, що здійснивши накладання КЕП на електронний документ, він засвідчив, що ознайомився з усім текстом кредитного документу, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту як за окремими частинами так і в цілому, і свідомо застосував КЕП в контексті, передбаченому документом (підписано, погоджено, засвідчено тощо).
Відповідно до додатку № 1 до договору період надання кредиту у користування сплати за нього процентів та комісій визначено з 28.12.2021 до 15.12.2024.
Згідно з платіжною інструкцією № 1252 від 28.12.2021 Товариство перерахувало на рахунок ОСОБА_2 50 052,00 грн. Призначення платежу: видача кредиту згідно з кредитним договором № 6225454 від 28.12.2021, ОСОБА_2 (а.с. 30).
Відповідно до розрахунку позивача станом на 01.05.2025 загальна сума заборгованості становить 173 419,16 грн, а саме: заборгованості за кредитом 48 689,66 грн, заборгованість по відсотках 44 233,50 грн, заборгованість по комісії 80 496,00 грн, заборгованість по штрафним санкціям 0,00 грн, заборгованість по рахунку інфляції 0,00 грн, заборгованість за 3 % річних 0,00 грн.
Оцінка суду
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього (частина сьома статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Суд ураховує, що позивач надав до матеріалів справи копію договору, а також докази перерахування відповідачу, боржнику за договором коштів на підтвердження власного зобов`язання за договором, а тому наведені докази у їх сукупності вказуються на укладення між сторонами кредитного договору. Відповідач факту укладення договору не спростовував, а тому з урахуванням принципу змагальності, у суду відсутні докази на спростування відповідної обставини.
Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами
Як убачається з матеріалів справи, факт видачі кредиту підтверджується належними доказами. Згідно з платіжної інструкції відповідачу перераховано 50 052,00 грн, тобто сума з урахуванням утриманням 3 % комісії передбаченої п. 2.7. договору.
Згідно з частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.
Так, матеріалами справи підтверджується факт надання відповідачу у користування коштів, однак доказів повернення таких коштів у повному розмірі суду не надано. Тобто боржник в порушення положень ст. 509, 525, 526, 1046, 1048 ЦК України та положень договору не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та процентів за його користування. При цьому суд виходить з того, що обов`язок доведення обставин погашення заборгованості покладається на боржника. А тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредит у розмірі 48 689,66 грн та процентами за користування ним 44 233,50 грн,
Щодо комісії за обслуговування кредиту
Закон України "Про споживче кредитування" передбачає можливість встановлення сторонами кредитного договору обов`язку позичальника сплачувати певні комісії. Водночас такі положення мають відповідати положенням законодавства.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала, що Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування", щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21 зроблено висновок, що у разі коли кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Верховний Суд у постанові від 17.04.2025 у справі № 910/1274/24 (переглядаючи справу, де кредитором є також Товариство і за аналогічних умов договору, зокрема, п. 2.5._ вказав, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Товариство у цій справі не надало жодного доказу щодо додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надавались боржнику та за які кредитором встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), положення наданого договору також не містить відповідного переліку послуг, а тому суд дійшов висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (абзац 2 п. 2.5. договору) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", що повністю узгоджується з усталеною практикою суду касаційної інстанції, зокрема,Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21, які враховуються судом відповідно до частини четвертої статті 236 ЦПК України.
При цьому суд також враховує загальні засади цивільного законодавства, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), оскільки заявлена до стягнення сума комісії (80 496,00 грн) за своїм розміром майже відповідає сумі кредиту та процентам за користування таким (92 923,16грн). Без наведення жодного обґрунтування щодо вартості такої послуги, вона не може вважатись такою, що відповідає таким засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність.
За таких обставин, суд вважає, що заявлена позивачем вимога щодо сплати комісії є необґрунтованою, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 80 496,00 грн відмовляє, що відповідає висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги Товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 92 923,16 грн, з яких: за тілом кредиту 48 689,66 грн, процентами 44 233,50 грн, у решті вимог слід відмовити.
Судові витрати
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 76 81, 141, 263 265, 280 282, 354, 355 ЦПК України, суд
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-кредитний супермаркет" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (стаття 285 ЦПК України), яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст складено та підписано 30.09.2025.
Суддя Роман ВІТЮК