Справа № 308/5462/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Бегені В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року по справі № 308/5462/25,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст. 268 ЦПК України 23.09.2025 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26.09.2025 року.

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року по справі № 308/5462/25.

У заяві зазначено, що сторона відповідача не погоджується із вказаним заочним рішення суду, оскільки підставою для перегляду заочного рішення суду є, те що під час розгляду справи судом не було повно з`ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення суду є необґрунтованим та незаконним.

Заявник вказує на те, що позивачем не подано доказів первинних документів з надання відповідачеві коштів за позикою за всіма наведеними договорами, що позбавляє суд можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а розрахунки, складені позивачем за відсутності визнання таких відповідачем не є підтвердженням такого; додатки до договорів факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника, іншого первинного документа, доказу надання коштів жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування; розрахунки заборгованості, на який посилався позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, виконання договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Заявник вказує на те, що у матеріалах справи відсутні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором та будь-яке підтвердження про направлення відповідачу такого повідомлення та що обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був укладається в порядку, переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

У заяві вказано на те, що для встановлення обставин укладення кредитного договору підлягає доказуванню факт передачі (віддачі, надання) відповідних кредитних коштів кредитодавцем кредиторові саме у зв`язку з домовленістю (угодою, договором) про це. За цих умов позивач має довести, що саме кредитодавець TОB «Лінеура Україна», передав (надав, віддав) суму коштів, що зазначено у кредитному договорі, на виконання цього договору та у визначений в ньому спосіб.

За твердженням заявника, належних, допустимих та достатніх доказів щодо надання ТОВ «Лінеура Україна» відповідачу 6300,00 грн. не надано. Зокрема, не надано виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру платіжного доручення/інструкції тощо, в яких би зазначалося про перерахування саме ТОВ «Лінеура Україна» на виконання кредитного договору на картковий рахунок, який визначений у договорі, 6300,00 грн.

При цьому заявник вказує на те, що до позову не додано договір, що підтверджує повноваження та умови ТОВ «Універсальні платіжні рішення» здійснення фінансових операцій на замовлення платника - ТОВ «Лінеура Україна», а також з цієї довідки не вбачається, що перерахування 23.02.2022 12:33:11 на картку, маска картки НОМЕР 1,6300, 00 грн. (номер транзакції в системі iPav.ua -139845431) відбулося саме на виконання договору про надання Фінансового кредиту №2975209, та інших доказів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання договору про надання споживчого кредиту №2975209 від 23.02.2022, насамперед платіжної інструкції платника, яка мала б бути підставою для, переказу коштів із застосуванням платіжної системи, позивачем не надано.

Заявник зауважує, що оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, сторона дійшла висновку, що обставини виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем, на умовах, вказаних у позові, та порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду, не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Заявник звертає увагу на те, що суд ухвалив про заочний розгляд справи, не маючи в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, повторності неявки належним чином повідомленого відповідача.

За твердженням заявника зазначені обставини вказують на те, що сторона відповідача не повідомлена судом про розгляд справи.

Заявник просить переглянути заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року по справі № 308/5462/25 про стягнення кредитної заборгованості та за наслідками розгляду даної заяви заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року по справі № 308/5462/25 скасувати.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, заяв та клопотань не подавали.

Представник позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату та час його проведення належним чином, заяв та клопотань не подавали.

Частиною 1 статті 287 ЦПК України передбачено, що заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною 2 статті 286 ЦПК України визначено, що заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви та передбачену законом можливість розгляду заяви про перегляд заочного рішення за відсутності сторін, які повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Позивача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС", звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Заочним рішенням від 17 липня 2025 року позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6 ) заборгованість за Договором №2975209 від 23.02.2022 року у розмірі 30306,70 грн. (Тридцять тисяч триста шість гривень 70 копійок), що складається із тіла кредиту - 6300,00 грн.; відсотків за користування - 24006,70 грн. Пеня - 0,00 грн. та судові витрати пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалюючи заочне рішення суд констатував, що відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Судом направлено електронні повістки на мобільний номер телефону вказаний відповідачем згідно відомостей вказаних у позовній заяві. Оголошення про виклик відповідача в судове засідання було розміщено на веб-сайті Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Судової влади України.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач отримав 13.05.2025 та повістку про виклик його в судове засідання 20.05.2025, що підтверджується трекінгом (сайт Укрпошти). При цьому на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик відповідача у судове засідання з розгляду вказаної справи.

Окрім того, позивачем до позовної заяви додано підтвердження надсилання копії позовної заяви із додатками відповідачу по справі ОСОБА_1 , рекомендованим листом із описом вкладення.

Вказане свідчить про вжиття судом всіх можливих заходів щодо сповіщення відповідача про дату та час розгляду справи.

Наведене спростовує доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 , не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Варто зазначити, з відвідач не з`явився на виклики суду та відзиву не подав.

Поряд із цим як встановлено судом заочне рішення суду відповідачем отримано 07.08.2025 (після невдалої спроби вручення 02.08.2025), що підтверджується трекінгом поштового відправлення (сайт Укрпошти).

Слід звернути увагу, що поштова кореспонденція судом була направлена на зареєстровану адресу відповідача, при цьому така сама адреса зазначена і у заяві про перегляд заочного рішення суду.

Щодо аргументів представника відповідача наведених в заяві про скасування заочного рішення суду, то суд вважає за необхідне вказати на те, що:

Під час розгляду справи судом встановлено, що 23.02.2022 12:31:47 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Договір №2975209 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вказаний договір укладений у електронній формі, підписаний сторонами по справі, відповідачем зокрема за допомогою електронного підписом M067 23.02.2022 12:31:47 ОСОБА_1 .

Аналогічним чином, відповідачем підписано і Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2975209 від 23.02.2022 та ПАСПОРТ СПОЖИВЧОГО КРЕДИТУ Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма).

Договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора відповідно до ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вказане відповідачем не спростовано.

Окрім того судом встановлено до згідно п.2.1. вказаного Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_2 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», ліцензія на послуги з переказу коштів без відкриття рахунку №21/788-рк від 01.05.2023 року видана Національним Банком України.

При цьому у листі ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР», адресованом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», зазначено, що ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року. Та, що між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 23.02.2022 12:33:11 на суму 6300,00 (шість тисяч триста гривень 00 копійок) грн.., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 139845431, призначення платежу: Зарахування 6300 грн. на карту НОМЕР_2 .

За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно положень статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, згідно частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

23.05.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (змінено назву згідно рішення від 25.03.2024 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС», надалі Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-25/23, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором.

Згідно Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ №01.02-25/23 від 23.05.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2975209 складає: 30306,70 грн. Оскільки Додаток 1 (Реєстр Боржників) до Договору факторингу є досить об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження вищенаведеного надаємо копію власне Договору факторингу, копію першої і останньої сторінки Додатку 1 до договору факторингу (зазначаючи про наявність оригіналу відповідного Додатку 1 у Позивача) і копію Витягу з Додатку 1, який містить дані стосовно саме заборгованості ОСОБА_1 за договором №2975209.

Станом на дату звернення із позовною заявою до суду заборгованість за Договором №2975209 від 23.02.2022 року становить: по тілу - 6300,00 грн. Заборгованість по відсотках - 24006,70 грн. Пеня - 0,00 грн. Загальна заборгованість - 30306,70 грн. На підтвердження чого позивачем надано розрахунок заборгованості за договором.

Так, матеріали справи містять Витяг з реєстру боржників №1 До Договору Факторингу №01.02-25/23 від «23» травня 2023 року: Загальна сума заборгованості 30306,70; Сума основного боргу за кредитом, 6300,00; Сума простроченого основного боргу за кредитом, 0,00; Сума нарахованих процентів, 24006,70; Сума прострочених процентів, 0,00.

Суд розглянувши заяву про перегляд заочного рішення, дослідивши матеріали справи вважає, що відповідач, був обізнаний про день і час слухання справи, а тому суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи відповідно до ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України.

Таким чином, твердження відповідача про те, що він не був повідомленим про розгляд справи належним чином, не відповідає встановленим обставинам. Будь-яких інших обставин, які б підтверджували поважність неявки у судове засідання заявником не зазначено та в судовому засіданні представником відповідача не надано.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обов`язків заявником не отримано судову повістку.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на те, що маючи можливість надати суду свої заперечення та докази, якими вони обґрунтовуються, своїх процесуальних обов`язків, визначених цивільним процесуальним законом відповідач не вчинив. Відповідно до вимог ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Таким чином наведене дає всі підстави для висновку, що судом направлялися процесуальні документи, повістки та заочне рішення суду за місцем реєстрації відповідача.

Суд констатує, що ухвалюючи заочне рішення були дослідження та була надана оцінка тим доказам, що містяться в матеріалах справи, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідач не реалізував своє право на подання доказів на відстоювання своєї позиції.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно кількох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім цього, в матеріалах справи наявний лист від ТОВ «Універсальні платіжні рішення», у яких зазначено факт успішності проведення транзакцій по переказу коштів. У свою чергу, відповідачем, як власником карткового рахунку, не надано виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , які б могли підтвердити факт неотримання вказаних грошових коштів. Відповідач та його представник не надають до заяви про перегляд заочного рішення доказів того, що банківська картка, на яку перераховано суми кредитних коштів/позики, відповідачу не належить, або того, що кошти на такий рахунок не надходили.

Суд звертає увагу, що будь-які докази, в розумінні ст. 76 ЦПК України, які мали б істотне значення для правильного вирішення спору які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення та про які суду не було відомо під час ухвалення рішення, та спростовували б висновки суду наведені в заочному рішенні відповідачем не надані, а викладені представником відповідача в своїй заяві доводи фактично зводяться до переоцінки наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача, а також наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Вивчивши та дослідивши заяву представника відповідача про скасування заочного рішення суд вважає, що у своїх доводах він фактично вдається до переоцінки доказів та обставин, які судом оцінені і встановлені при прийнятті рішення. Тобто вказуючи на обставини, що за свою суттю, є власне, не згодою з прийнятим рішенням, здійсненою судом оцінкою доказів та встановленими обставинами справи і відповідно застосованими судом нормами чинного законодавства України, що є підставою для апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

Однак, такі посилання представника відповідача не є доказами, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в розумінні положень ч. 1 ст. 288 ЦПК України. Та такі є підставою для апеляційного перегляду рішення суду, оскільки суд першої інстанції не може скасувати заочне рішення суду для надання іншої правової оцінки тим самим доказам у справі.

У відповідності до ч.4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76,259-261,284,288,353-355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року по справі № 308/5462/25, - залишити без задоволення.

Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош