Справа № 485/1677/25
Провадження №2/485/747/25
Рішення

іменем України

01 жовтня 2025 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 22 лютого 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 101737400, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів.

07 червня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення №70-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором, укладеним із ОСОБА_1 .

Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого станом на дату відступлення прав вимоги 07 червня 2021 року, допустив заборгованість у розмірі 64500,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 15000,00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 49500,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 8000,00 грн витрат на правничу допомогу.

05 вересня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну. Згідно вказаного відзиву відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 15000,00 грн, та визнає вимоги частині стягнення відсотків в сумі 4500,00 грн. У задоволенні позову в частині стягнення відсотків в більшій сумі просить відмовити, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування відповідно до п. 2.3.1.1. кредитного договору, не надав доказів ознайомлення відповідача з Правилами надання фінансових кредитів (послуг). також посилається на порушення кредитором вимог Закону Україна "про споживче кредитування" в частині неповідомлення відповідача про збільшення розміру змінюваної процентної ставки та в порушення вимог законодавства з 24 березня 2021 року збільшив відсоткову ставку з 1% до 5%. У письмовому клопотанні просив, враховуючи критерії добросовісності, розумності та справедливості, зменшити розмір витрат на правову допомогу до 2000,00 грн. Просить врахувати, що він має на утриманні малолітню дитину та отримує не велику заробітну плату за ставкою 11000,00 грн, нерухомого та рухомого майна не має щоб отримувати інший додатковий дохід від оренди майна.

13 вересня 2025 року представником позивача ОСОБА_3 подано заперечення на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, обгрунтовуючи що такий є пропорційний із складністю справи, а тому просив відмовити відповідачу у задоволенні клопотання.

У додаткових письмових поясненнях від 28 вересня 2025 року представником позивача підтримано позовні вимоги у повному обсязі, наголошено на необхідності їх задоволення.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача згідно поданої письмової заяви просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Дзюбак О.О. також згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи без участі відповідача та його представника, при винесені рішення просив врахувати всі доводи, які викладені у відзиві, та поясненнях відповідача викладені у зазначеній заяві з приводів доводів позивача у додаткових письмових поясненнях.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 22 лютого 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 101737400, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти (фінансовий кредит) у розмірі 15000,00 грн строком на 30 днів до 24 березня 2021 року (п. 1.4) зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 4500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с.5-9).

Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.2.1. позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2. Договору, в терміни (дату) вказаний в п. 1.4.

Пунктом 2.3.1.1. передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

За умовами п.2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування , але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6. Договору.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором L60358 від 22 лютого 2021 року.

Крім того, 22 лютого 2021 року відповідач також заповнив Анкету-заяву на кредит №101737400, де зазначив власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу, номер телефону (а.с.11).

Факт переказу коштів підтверджений платіжним дорученням від 22 лютого 2021 року про переказ коштів ОСОБА_1 у сумі 15000,00 грн (а.с.12).

07 червня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 70-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за кредитним договором № 101737400 від 22 лютого 2021 року, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 , в сумі 64500,00 грн, з яких: 15000,00 грн - залишок по тілу кредиту, 49500,00 грн - залишок по відсотках (а.с. 14-22).

Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 101737400 від 22 лютого 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 64500,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 49500,00 грн заборгованість по відсотках, (а.с. 13 зворот).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З договору про споживчий кредит № 101737400 від 22 лютого 2021 року, вбачається що його укладено в електронній формі.

У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий договір відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Мілоан" за договором про споживчий кредит № 101737400 від 22 лютого 2021 року, до позивача у справі.

Відповідач не довів належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував.

Доводи викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву суд вважає безпідставними виходячи з наступного.

Представник відповідача у відзиві стверджує, що позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування відповідно до п. 2.3.1.1. Кредитного договору.

Вказане твердження відповідає дійсності, доказів пролонгації строку кредитування у відповідності до умов п. 2.3.1.1. Кредитного договору не надано. Однак в позовній заяві позивач і не стверджує, і з доданих до позовної заяви документів не вбачається, що пролонгація строку кредитування відбулась у відповідності до умов п. 2.3.1.1. Кредитного договору.

З відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що на протязі перших 30 днів кредитування відсотки нараховувались відповідно до п. 1.5.2. договору (яким передбачена відсоткова ставка 1% в день), а після вказаного строку, протягом наступних 60 днів відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.6. (яким передбачена відсоткова ставка 5% в день), 2.3.1.2. договору.

Як було вказано вище п. 2.3.1.2 Договору, передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування , але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6. Договору.

Матеріали справи не містять доказів та про це не стверджує в своєму відзиві представник відповідача, про те, що після закінчення 30 денного строку користування кредитом відповідач сплатив заборгованість з тілом кредиту.

Враховуючи, що відповідач продовжив користуватися кредитними коштами, відповідно до умов кредитного договору, а саме п. 2.3.1.2, було збільшено строк кредитування на 1 день, але не більше ніж на 60 днів.

Враховуючи вище викладене, нарахування відсотків за кредитним договором здійснено відповідно до умов договору, а саме протягом 90 календарних днів з яких за перших 30 днів за відсотковою ставкою 1% в день, а наступних 60 днів за відсотковою ставкою 5% в день.

Відповідно до п. 1.7. Кредитного договору, тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені в п. 2.2., 2.3.

Таким чином, відсоткова ставка за кредитним договором не змінюваною, а є фіксованою з зазначенням в договорі умов за яких застосовується та чи інша (1% або 5%) відсоткова ставка, та, відповідно, у кредитодавця не виникло обов`язку щодо повідомлення відповідача про застосування відсоткової ставки 5 % після пролонгації строку кредитування у відповідності до п. 2.3.1.2.

Також не заслуговують на увагу доводи представника відповідача на необхідність при укладенні договору передбачинти всі припущення щодо можливості продовження строку кредитування, та, відповідно, з урахуванням вказаних припущень заначити орієнтовану загальну вартість кредиту. Кредитним договором передбачний термін кредиування, та вихядячи з вказаного терміну вказана орієнтовна загальна вартість кредиту. Під час укладення кредитного договору неможливо передбачити чи буде продовжено строк кредиування позичальником та на який термін, та, відповідно, за вказаних обставин не можливо передбачити орієнтовану вартість кредиту.

Ураховуючи вищенаведене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що відповідачка порушила умови договору, на час ухвалення рішення позивачу за відступлення права вимоги борг не сплатив, за таких обставин вимоги позивача обґрунтовані та наявні законні підстави для їх задоволення.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, у зв"язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року укладеного між ТОВ «ФК «Креди-Капітал» та адвокатським об`єднанням "Апологет" (а.с. 26), акт № Д/93 про надання послуг від 24 липня 2025 року, відповідно до якого сума наданих послуг складає 8000,00 грн (а.с. 27).

Суд бере до уваги, що позовні вимоги ґрунтуються на праві грошової вимоги, що виникло з правочину, укладеного у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною. Розгляд справи здійснено судом оперативно в одному судовому засіданні без учасників справи.

Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача в контексті положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 8000,00 грн є необґрунтованою, оскільки не відповідає критеріям співмірності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з розглядом справи у суді та її доцільністю).

Таким чином, беручи до уваги обсяг та зміст позовних вимог, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми понесених ним витрат в розмірі 3000,00 грн, оскільки, такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (ЄДРПОУ 35234236, адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28) заборгованість за договором про споживчий кредит № 101737400 від 22 лютого 2021 року в сумі 64500,00 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот грн 00 к.) грн, з яких: 15000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 49500,00 - прострочена заборгованість за сумою відсотків, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 к.), та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн (три тисячі грн 00 к).

У стягненні решти витрат на правничу допомогу позивачу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 01 жовтня 2025 року.

Суддя О. В. Соловйов