ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/3156/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Гєрцика Р.В., Яцини В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2025 року в складі судді Базова О.В. по справі № 635/12045/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що вони з ОСОБА_1 з 24 березня 2011 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з нею.

Судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку щомісячно.

Міськрайонним відділом ДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 57729767, проте у вересні 2020 року за умови добровільної сплати відповідачем аліментів виконавчий документ було повернуто стягувачу за її ініціативою.

У подальшому ОСОБА_1 не дотримався своїх обіцянок та з вересня 2020 року до березня 2022 року сплачував аліменти на утримання дитини у розмірі лише 1000, 00 грн щомісячно, що не складало навіть 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З березня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_1 взагалі не виконував свого обов`язку утримувати дочку.

У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення рф на територію України вона у березні 2022 року виїхала у Францію, де перебуває з дитиною і зараз.

У грудні 2023 року вона ініціювала поновлення виконавчого провадження та примусового стягнення аліментів з відповідача. 05 січня 2024 року постановою державного виконавця Харківського ВДВС у Харківському районі Харківської області СМУМЮ на підставі судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року по справі № 635/6682/18 було відкрито виконавче провадження № 73721357. Наразі з відповідача стягуються аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на день подання позову складає 1598,00 грн, а також заборгованість, яка утворилась за попередній період.

Вказала, що необхідність зміни способу стягнення аліментів обґрунтовується тим, що на сьогодні 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку складають лише 1598, 00 грн, що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дочці виповнилось 13 років, з моменту винесення судового наказу минуло понад 6 років. Зміни в житті дитини, необхідність соціалізації в новій країні, вивчення іноземної мови відображаються і на рівні фінансового забезпечення, необхідного для її розвитку. Крім того, у дитини погіршився стан стоматологічного здоров`я, виявлене неправильне формування щелепи, у зв`язку з чим виникла необхідність в установленні спеціальної брекетної системи та тривалому лікуванні.

Зазначила, що протягом 2023-2024 років змінився її матеріальний стан як одержувачки аліментів, адже вона втратила роботу в Україні, а розмір її заробітної плати у Франції складає 1310, 38 євро, з яких більша частина витрачається на оренду житла. Також з лютого 2024 року змінився матеріальний стан відповідача як платника аліментів, адже він почав погашати заборгованість за аліментами та оплатив аліменти у лютому 2024 року у розмірі 2831,00 грн, березні та квітні 2024 року - по 1600, 00 грн, травні та липні 2024 року - по 7000, 00 грн, в серпні 2024 року - 2000, 00 грн, у вересні 2024 року - 4000, 00 грн.

Просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

на утримання дочки ОСОБА_3 , який встановлений судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року у справі № 635/6682/18, із 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У грудні 2024 року представник відповідача подав суду відзив на позов, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Відзив мотивовано тим, що позивачка помилково сприйняла його дії щодо погашення заборгованості як поліпшення матеріального становища, вважаючи, що у нього є всі можливості утримувати дитину. Позивачка не надала доказів щодо розміру своїх витрат на утримання дитини. Зазначені позивачкою витрати не співмірні з її заробітною платнею у Франції. Докази щодо працевлаштування ОСОБА_2 та отримання заробітної плати у Франції, розміру витрат на оренду житла, репетитора, профілактичний огляд дитини відсутні. Позивачкою не доведено покращення його матеріального стану. Він зі свого боку виконує свої зобов`язання за судовим наказом. Судовий наказ скасуванню не підлягає та може бути лише переглянутий за нововиявленими обставинами. Крім того, 01 квітня 2022 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , з якою вони мають спільну дитину ОСОБА_1 , 2019 року народження, що часто хворіє. На його утриманні також перебувають діти дружини - ОСОБА_5 , 2009 року народження, і ОСОБА_6 , 2013 року народження, Він офіційно не працевлаштований, має мінливий заробіток, перебував на лікарняному після наслідків ДТП.

16 грудня 2024 року представниця позивачки надала відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, наголосила на недостатності розміру аліментів для утримання дочки та наявності у неї права вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження. Відповідач не є батьком дітей його дружини від попередніх шлюбів, утримання чужих дітей не є підставою для відмови у задоволенні її позову, до того ж, доказів їх утримання ним не надано. Народження другої дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, окрім як у випадку підтвердження батьком погіршення майнового стану. Відповідач перебував на лікарняному лише один день, не втратив працездатність.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено, змінено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , який встановлений судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2018 року у справі № 635/6682/18, із 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, законом передбачена можливість зміни способу стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів, позивачкою доведено підстави для зміни способу стягнення аліментів та встановлення його в частці від доходу платника аліментів.

На вказане судове рішення засобами поштового зв`язку 10 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Коновал А.М. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та залишити позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що аліменти стягнуті на підставі судового наказу, тож позивачка могла подати лише заяву про скасування судового наказу чи його перегляд за нововиявленими обставинами, а не позовну заяву. Суд змінив спосіб стягнення аліментів у справі одночасно на підставах п.п. 4 та 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України. До того ж, з примусового виконання судового наказу відкрито виконавче провадження.

12 червня 2025 року від представниці ОСОБА_2 адвоката Чухраєвої Н.С. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що зміна способу стягнення аліментів має розглядатися саме у позовному провадженні. Аргументи відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині одночасного застосування п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки дані норми права не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Суд першої інстанції не міг ухвалити рішення на підставі вказаних норм, оскільки розглядав не вимогу змінити або видати судовий наказ, а про зміну вже встановленого способу стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 181 СК України прямо передбачено можливість зміни способу стягнення аліментів. Судовий наказ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, не є перешкодою для розгляду справи про зміну способу стягнення аліментів у позовному порядку, оскільки предмет розгляду є іншим - не встановлення первинного обов`язку щодо сплати аліментів, а зміна способу виконання вже існуючого рішення суду. Закон України «Про виконавче провадження» (ст. 39) прямо передбачає підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема у разі скасування виконавчого документа або втрати ним чинності, що і має місце при зміні способу стягнення аліментів іншим судовим рішенням, що набрало законної сили. До того ж, станом на дату подання цього відзиву виконавче провадження № 73721357 на підставі судового наказу № 635/6682/18 від 22 жовтня 2018 року вже закрите, а нове виконавче провадження № 77800444 від 14 квітня 2025 року було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого відповідно до рішення суду про зміну способу стягнення аліментів. Вимога про зміну способу і порядку виконання судового рішення (наказу) не є нововиявленою обставиною, позивачка не просила переглянути судовий наказ.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 24 березня 2011 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 липня 2016 року (а.с. 17).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю (а.с. 15, 18, 19).

22 жовтня 2018 року Харківським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20, 105-106).

Вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні, проте 15 вересня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_2 головним державним виконавцем Міськрайонного відділу ДВС по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову у виконавчому провадженні № 57729767 про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с. 21).

У березні 2022 року ОСОБА_2 разом з дочкою ОСОБА_3 виїхала до Франції, де наразі вони і перебувають, що сторони визнають.

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_2 22 грудня 2022 року вона звільнена з посади за згодою сторін (а.с. 50-51).

З червня по листопад 2022 року відомості про доходи ОСОБА_2 відсутні, що підтверджується даними Пенсійного фонду України за формою ОК-5 (а.с. 52-54).

05 січня 2024 року державним виконавцем Харківського відділу ДВС у Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73721357 з примусового виконання судового наказу № 635/6682/18, виданого 22 жовтня 2018 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення аліментів (а.с. 24, 102-103).

Згідно наданого суду розрахунку заборгованості ВП № 73721357, складеного Харківським відділом ДВС у Харківському районі Харківської області, ОСОБА_1 за період з 11 вересня 2020 року по листопад 2024 року сплатив на користь ОСОБА_2 53 031,00 грн, станом на 01 грудня 2024 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 16 732, 67 грн (а.с. 107).

Рішенням виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області від 13 лютого 2024 року № 29 про вирішення спору між батьками щодо участі батька у вихованні дитини та визначення способів такої участі визначено ОСОБА_1 графік спілкування та виховання малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 26, 101).

З витягу з протоколу засідання № 1 комісії з питань захисту прав дитини Південної міської ради від 08 лютого 2024 року вбачається, що заяву ОСОБА_2 стосовно спору між батьками щодо участі у вихованні спільної дитини залишено без розгляду (а.с. 27).

На підтвердження витрат на утримання дочки ОСОБА_2 надана суду копія квитанції № 81650 від 09 січня 2024 року з відміткою «Морські бази», виданої на ім`я ОСОБА_7 , пакет «Канікульний 7 до 12 років» з 22 квітня 2024 року 08:30 до 27 квітня 2024 року 14:30 год. ціна 549,00 євро, членство Молоді люди віком від 25 CVL 2024 12,00 євро (Інформаційна зона оренда катамарана, весла, байдарки, дошки для віндсерфінгу…) (додаток № 14/2) та копію листа з відміткою ОСОБА_8 , Рахунок оплачено Канни, 01 жовтня 2024 року в рахунок оплати проживання в міжнародному центрі проживання Lerins за період 23-28 жовтня 2024 року за дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , асоціація отримала суму 71,63 євро (а.с. 30, 32).

01 квітня 2022 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_10 (а.с. 110).

ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 116).

Також ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якої є ОСОБА_11 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якого є ОСОБА_12 (а.с. 122, 124).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням соціального захисту населення ХРДА від 04 липня 2023 року, ОСОБА_1 є батьком багатодітної сім`ї (а.с. 111).

Як вбачається з актів, наданих депутатами Південної міської ради, з березня 2022 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_1 повністю взяв на себе піклування, забезпечення та виховання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 2011 року. На повному забезпечені ОСОБА_1 знаходяться 3-є неповнолітніх дітей та їх мати (а.с. 112, 113).

З виписки № 51371 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП Південної міської ради «Центр первинної медичної допомоги № 1

у Харківської області», вбачається, що малолітній ОСОБА_1 встановлено діагноз: ГРЗ, гострий та обструктивний бронхіт, лімфоаденопатія неуточнена, хронічна герпес вірусна інфекція, кардіоміопатія, перебуває на диспансерному обліку у кардіолога з діагнозом вторинна кардіоміопатія (а.с. 117).

Згідно довідок № 81, № 198 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді, виданих КНП Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня» 30 листопада 2023 року та 23 травня 2024 року, малолітня ОСОБА_1 потребує домашнього догляду (а.с. 118, 119).

Випискою № 7576 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22 червня 2022 року підтверджується, що ОСОБА_1 перебував у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської міської ради з діагнозом перелом поперечного відростку з 21 по 22 червня 2022 року (а.с. 120-121).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України унормовано, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, відображеної у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року в справі №509/5304/20,розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.

У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року в справі №343/945/19, від 12 січня 2022 року в справі №545/3115/19, від 23 травня 2022 року в справі №752/26176/18.

За таких обставин, можливо дійти висновку, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Зокрема, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 виснувано, що у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» та «Про Державний бюджет України на 2025 рік» передбачено з 1 січня прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн, тобто розмір аліментів, що підлягав стягненню з відповідача, - 1598,00 грн на місяць.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №755/14148/18, від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20).

Позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на зростанні потреб у дитини з віком, зміні цін, вимушеному переїзді до іншої країни, а також покращенні матеріального становища платника аліментів, яке позивачка пов`язує з тим, що він почав погашати заборгованість зі сплати аліментів.

Суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

З огляду на те, що стягнутий судовим наказом від 22 жовтня 2018 року розмір аліментів у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку наразі не відповідає рівню потреб дитини ОСОБА_3 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що аліменти були стягнуті судовим наказом, тож позивачка мала подати або заяву про його скасування або про перегляд за нововиявленими обставинами, ґрунтуються на помилковому тлумаченні відповідачем чинного законодавства, адже у даному разі між сторонами існує спір, і питання щодо зміни способу стягнення аліментів має вирішуватися саме у порядку позовного провадження.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що на виконання судового наказу про стягнення аліментів відкрито виконавче провадження, висновків суду не спростовують, адже питання щодо дій виконавця у разі зміни судом способу стягнення аліментів підлягає вирішенню у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Як вбачається з наданих представницею позивачки до відзиву на апеляційну скаргу постанов державного виконавця, 14 квітня 2025 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та цього ж дня відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа про зміну стягнення аліментів на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 (а.с. 208, 209).

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розміром аліментів, визначеним судом як 1/4 частка від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є працездатним, фізично здоровим, не має інвалідності чи хронічних захворювань, які б перешкоджали йому працевлаштуватися. Відомостей щодо джерел та розміру свого доходу відповідач суду не надав.

Самі по собі обставини одруження відповідача беззаперечно не доводять перебування другої дружини на його утриманні, оскільки ним не надані докази про відсутність у неї власних джерел для існування або неможливість покриття її витрат за рахунок власних коштів. Доводи ОСОБА_1 про те, що діти дружини від попередніх шлюбів перебувають на його утриманні, не підтверджені належними та допустимими доказами, та з огляду на те, що ці діти мають батьків, на яких покладається обов`язок з їх утримання, а відповідач не є їхнім батьком, він не несе щодо них відповідних обов`язків. Акти депутатів не є належними доказами надання ОСОБА_1 утримання своїй дружині та її дітям, адже такі акти складені зі слів заявників та сусідів, а сам факт спільного проживання не може безумовно свідчити про утримання.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 116). Тобто, відповідач має власну дитину від другого шлюбу, яку він як батько також зобов`язаний утримувати.

При визначенні розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у 1/4 частці від доходу відповідача ОСОБА_1 судом першої інстанції не перевірено, чи є у нього можливість сплачувати їх щомісячно у такому розмірі, враховуючи наявність у нього ще однієї дитини.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду шляхом зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , з 1/4 на 1/5 частку від усіх видів доходу відповідача.

До того ж, колегія суддів акцентує увагу сторін на тому, що вони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї із сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише у частині визначення розміру аліментів, підстав для перерозподілу судового збору колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2025 року змінити в частині визначення розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши їх розмір з 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно до 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Р.В. Гєрцик

В.Б. Яцина