Провадження № 2-к/344/4/25
У Х В А Л А

30 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Домбровська Г.В., ознайомившись з матеріалами заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, зазначивши заінтересованою особою Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, в якому просить визнати рішення Суду першої інстанції міста Пайне-Суд в сімейних справах, ФРН від 24.05.2006 року у справі 10 F 498/05 S.

Клопотання обґрунтовує тим, що ухвала суду України про визнання рішення іноземного суду необхідна заявниці для подання до Івано-Франківського ДРАЦС та внесення до електронного реєстру розірвання шлюбів.

Надаючи оцінку відповідності поданого клопотання вимогам ЦПК України, встановлено наступне.

Згідно зі ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Порядок визнання в Україні іноземних судових рішень, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п. 17 Постанови Пленуму від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорення батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення: усиновлення: визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Згідно ч.1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.

У відповідності до ч.1 ст. 473 ЦПК України про надходження клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє заінтересовану особу і пропонує їй у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Відтак, здійснивши системний аналіз вказаних норм, суд дійшов висновку, що у клопотанні про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, слід зазначити заінтересовану особу (боржника за рішенням), яку в подальшому суд, у відповідності до ч.1 ст.473 ЦПК України, повідомляє про надходження зазначеного клопотання та пропонує подати заперечення відносно останнього.

Однак, звертаючись до суду із вказаним клопотанням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2., заінтересованою особою зазначено Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Однак, вказана особа не є боржником за рішенням, про визнання якого продано заяву.

Боржника до справи не залучено, ім`я (найменування), місця проживання (перебування) або місцезнаходження такої, чи її майна, не вказано.

При цьому суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 464 ЦПК України, питання про визнання рішення іноземного суду слід розглядати судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

А відтак правильне визначення суб`єктного складу вказаного судового процесу, впливає, як на права та обов`язки сторін провадження, так і на визначення підсудності цього клопотання.

Окрім цього, згідно зі ст.466 ЦПК України до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи: 1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); 3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; 4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); 5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником); 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Всупереч вимогам вказаної статті до матеріалів клопотання не долучено засвідчену в установленому порядку копію рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання (заявником долучено тільки копію з копії такого рішення іноземного суду, офіційний переклад якої засвідчено належним чином); офіційний документ про те, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Суд також особливо наголошує на тому, що аналогічне клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв ОСОБА_2, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, з аналогічних підстав вже було залишено без розгляду ухвалою Івано-Франківського міського суду від 25.08.2025 року, яка набрала законної сили 10.09.2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129733221).

Заявником вказана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалася.

Натомість, заявником повторно подано аналогічне клопотання без усунення зазначених в попередній ухвалі суду недоліків та, зокрема, без обґрунтування дотримання правила територіальної підсудності такого клопотання.

При цьому, Суд наголошує , що частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин (п.1 ч.2 ст. 44 ЦПК України).

Згідно ч.4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Таким чином, суд вважає, що клопотання не оформлено відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 466, 473 ЦПК України, а тому його слід залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 466 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без розгляду та повернути разом з документами, що додані до нього.

Згідно з ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.09.2025 року.

Суддя Домбровська Г.В.