Провадження № 2/522/8106/25
УХВАЛА

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі продажу дійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі продажу дійсним.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви, а саме: для зазначення реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України відповідача.

Роз`яснено, що у разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк, настануть наслідки, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків, в якій зазначено, що нею при поданні позовної заяви зазначено усі відомі їй відомості про відповідача, інші відомості їй не відомі. Вона зверталася до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської області та Одеського державного нотаріального архіву для отримання інформації про відповідача, однак отримати її не вдалося, у зв`язку з чим просила відкрити провадження у справі та здійснювати виклик відповідача шляхом оприлюднення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Оцінивши подані заявником на виконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху документи, суд дійшов висновку, що недоліки заяви, визначені в ухвалі суду від 28.08.2025, позивачем не усунуто з огляду на таке.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, судом в ухвалі від 28.08.2025 зазначено, що позовна заява не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в ній не зазначено номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2 , або номер і серії її паспорта (для громадян України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету

Тобто, чинним законодавством визначено обов`язок позивача, зокрема, зазначити у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), якщо такий у фізичної особи наявний або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі).

Проте, в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України відповідача ОСОБА_2 , при цьому зазначено лише її адресу проживання.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Однак, суд позбавлений можливості виконати вимоги закону та перевірити реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі (ст. 16 Закону України Про захист персональних даних) та ідентифікувати особу, до якої пред`явлено позов, оскільки у позовній заяві відсутні дані, що ідентифікують особу відповідача (серія та номер паспорта, РНКОПП).

Такі недоліки є суттєвими і за їхньої наявності справа не може бути вирішена з дотриманням вимог законодавства, всебічного та повного її розгляду.

Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 120/969/23.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання позивача на те, що нею у позовній заяві зазначені усі відомі їй відомості про відповідача, не позбавляє позивача обов`язку виконання вимог процесуального закону та зазначити відомостей про відповідача (РНОКПП або номера і серії паспорта), адже саме позивач визначає особу, до якої пред`являє позов, складає та подає до суду позовну заяву, і саме на нього покладено процесуальним законодавством обов`язок її належного оформлення та зазначення відомостей, які ідентифікують особу відповідача.

При цьому, незазначення позивачем ідентифікуючих даних відповідача, передбачених вимогами п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України (РНОКПП або номера і серії паспорта), унеможливлює встановлення судом особи відповідача, останній втрачає можливість реалізувати свої права, захист своїх інтересів від претензій з боку позивача, адже потреба відповідача у захисті проти поданого позивачем позову закономірна і обумовлена нормами права.

Сторони рівні у своїх правах перед судом, обмеження прав сторін не допускається.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, невизначеність особи відповідача впливає на можливість ухвалення та виконання рішення суду, що є невід`ємною складовою права на справедливий суд.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Посилання позивача на те, що, на її думку, в такому випадку виклик відповідача має здійснюватися шляхом оприлюднення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України не свідчить про усунення недоліків позовної заяви, оскільки ч. 11 ст. 128 ЦПК України врегульовано порядок виклику в такий спосіб осіб, щодо яких наявні їх ідентифікуючі дані, проте зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме, тоді як в даному випадку відсутні відомості, необхідні для ідентифікації особи відповідача та направлення запиту для встановлення її зареєстрованого місця проживання чи перебування.

Отже, з позовної заяви вбачається невизначеність, неоднозначне розуміння хто є відповідачем, останній втрачає можливість реалізувати свої права, захист своїх інтересів від претензій з боку позивача, адже потреба відповідача у захисті проти поданого позивачем позову закономірна і обумовлена нормами права.

З матеріалів позовної заяви неможливо з достатнім ступенем вірогідності ідентифікувати особу відповідача, до якої пред`явлені позовні вимоги, що унеможливлює визначення кола учасників справи та, відповідно, меж судового розгляду.

Встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання заявником цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Однак, позивачем недоліки позовної заяви не усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки позивачем недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 28.08.2025 не усунуто, позовна заява ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі продажу дійсним - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА