ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа № 766/23997/21

провадження № 22-ц/819/307/25

06 серпня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя доповідач),

судді: Приходько Л.А.,

Радченко С.В.,

секретар судового засідання: Олійник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2025 року, постановлене під головуванням судді Кузьміної О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Корабельної у місті Херсоні ради, Служба у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітнім онуком,

встановив:

Зміст позовних вимог

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні онука, встановити порядок участі у виховані онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом надання часу для спілкування, а саме: щотижня у п`ятницю кожного місяця року з 17:00 до 17:00 неділі за місцем проживання позивача без присутності матері дитини;

- щорічно в день, наступний після свят: день святого Миколая, Різдва Христового, дня народження ОСОБА_3 з 11:00год. до 18:00год. за місцем проживання позивача без присутності матері дитини;

- щорічно в день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12:00 до 17:00год. 26 квітня за місцем проживання позивача без присутності матері дитини;

- щорічно 7 днів взимку у період зимових канікул за попереднім погодженням з матір`ю дитини без присутності матері дитини;

- щорічно 3 дні навесні у період весняних канікул за попереднім погодженням з матір`ю дитини - без присутності матері дитини;

- щорічно 30 днів влітку у період літніх канікул за попереднім погодженням з матір`ю дитини - без присутності матері дитини;

- щорічно 3 дні восени у період осінніх канікул за попереднім погодженням з матір`ю дитини - без присутності матері дитини;

- у разі хвороби онука ОСОБА_3 у визначені для спілкування дні, ці дні можуть переноситися на інші за попередньою домовленістю з позивачем.

Позов мотивований тим, що син позивачки ОСОБА_4 та відповідачка є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між батьками залишився проживати разом із матір`ю ОСОБА_5 . Між сторонами склались неприязні відносини, через що відповідач не дає можливості зустрічатися бабі з онуком. Позивачка вважає таку поведінку ОСОБА_5 неправомірною, оскільки остання порушує її права та права дитини на спілкування з бабою. Позивач бажає спілкуватись з онуком та брати участь у його вихованні.

Рішення суду першої інстанції

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2025 року позов задоволений частково.

Постановлено усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку матері ОСОБА_6 , шляхом визначення бабі ОСОБА_2 , наступного способу спілкування та виховання онука:

-І, ІІІ суботу кожного місяця з 10:00 до 16:00 за фактичним місцем проживання малолітнього, без присутності матері дитини;

- можливість побачень у день народження дитини і святкові дні за попереднім узгодженням з матір`ю дитини;

- необмежне спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення, суд встановив, що відносини між сторонами є емоційно напружені, а тому виходив із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітнього онука, що не суперечить інтересам дитини.

Вимоги позивача про участь у вихованні та спілкуванні з онуком суд вважав обґрунтованими, проте запропонований ОСОБА_2 спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дитини, що призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини.

Суд, встановивши наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою та онуком, надавши оцінку запропонованим позивачем та органом опіки і піклування графікам, дійшов висновку, що з урахуванням віку дитини, його інтересів, відсутності протиправних дій баби відносно онука, бажання позивачки зустрічатися, піклуватися та брати участь у вихованні дитини, визначив порядок участі баби у вихованні та спілкуванні з малолітнім онуком у відповідності до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради органу опіки та піклування Центрального району м. Херсона №922 від 27 серпня 2024року.

Суд зауважив, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, сторони не позбавлені права в майбутньому змінити встановлений судом порядок спілкування баби з онуком, що буде відповідати інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду від 20 березня 2025 року, ОСОБА_5 подала

апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким:

-дозволити ОСОБА_2 побачення з онуком не частіше ніж один раз на місяць, тривалістю 2 години, в присутності матері, за адресою фактичного проживання дитини та за попереднім погодженням з матір`ю дитини.

Скаржниця зазначила, що судом першої інстанції порушено правила територіальної підсудності розгляду справи, оскільки справа мала бути розглянута за фактичним місцем проживання відповідача, яким наразі є м.Миколаїв, про що вона повідомила суд, надавши довідку про те, що є внутрішньо переміщеною особою. Через безпекову ситуацію в м.Херсоні вона не мала змоги бути присутньою в судовому засіданні та надати особисті пояснення.

Так саме в суді не був опитаний малолітній ОСОБА_7 , який категорично заперечує проти спілкування з бабою, яка тривалий час не цікавиться життям онука.

В результаті повномасштабного вторгнення військ рф та бойові дії на території міста Херсона та Херсонської області дитина отримала стрес, з приводу чого відповідач була змушена звернутися до лікаря-психолога, згідно висновку якого дитині рекомендовано уникати стресових ситуацій. Проте примушування дитини спілкуватися з малознайомою людиною (бабою) без присутності матері створить стресову ситуацію, що суперечить лікарському висновку.

Зазначила про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем не чинилися перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною. Маючи контактний телефон онука, позивач жодного разу не намагалась з ним поспілкуватись, з днем народження онука не вітала. В діях Служби у справах дітей вбачає упередженість, оскільки надаючи висновок не було з`ясовано всі фактичні обставини та не взято до уваги інтереси дитини.

Правова позиція сторін щодо поданої апеляційної скарги

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Розгляд справи апеляційним судом

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_2 повторно до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та малолітнього ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Херсонського міського суду Херсонської від 24 червня 2020 року розірвано.

У шлюбі в подружжя народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітній ОСОБА_7 проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 . На час звернення з позовом до суду відповідач з дитиною мешкали за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф, відповідач з дитиною залишили місце постійного проживання та виїхали до м. Миколаєва, де отримали статус внутрішньо переміщених осіб.

ОСОБА_2 є бабою малолітнього ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради органу опіки та піклування Центрального району м.Херсона №922 від 27 серпня 2024р., орган опіки та піклування вважає за потрібне визначити бабі ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування: І, ІІІ суботи кожного місяця з 10:00 до 16:00 за фактичним місцем проживання малолітнього, без присутності матері дитини; можливість побачень у день народження дитини і святкові дні, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; необмежне спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку.

Згідно цього висновку представник органу опіки та піклування провів обстеження місць проживання сторін, у тому числі відповідача разом з дитиною у м. Миколаєві, та в ході спілкування зі сторонами встановив наявність у позивача наміру налагодити спілкування з онуком та брати участь у його вихованні. Відповідач категорично заперечувала проти спілкування дитини з бабою, мотивуючи це тим, що ОСОБА_9 не знає позивача.

Відповідно до висновку та рекомендації психолога від 22 липня 2024 року, серед іншого вбачається, що з сім`єю батька ОСОБА_7 не спілкується, з бабусею ОСОБА_10 не бачився більше п`яти років. Дитина втратила до неї інтерес та бажання спілкуватися. Рекомендовано з метою профілактики та запобігання емоційного виснаження під час воєнного стану практикувати техніки зі збереження ментального здоров`я, саморегуляції, саморефлексії та СЕЕН-практики у колі сім`ї. Уникати стресових і кризових ситуацій.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частини п`ята та шоста статті 19 СК України передбачають, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини п`ята та шоста статті 19 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Згідно частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування».

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що дід, баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При цьому тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

Встановлені у справі обставини свідчать, що між сторонами існує спір щодо усунення позивачу перешкод у спілкуванні з малолітнім внуком та встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні дитини.

При винесені рішення суд першої інстанції обґрунтовано, з урахуванням зібраних у справі доказів, погодився з висновком виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради органу опіки та піклування Центрального району м.Херсона №922 від 27 серпня 2024року, яким запропоновано визначити порядок та спосіб участі баби у виховані та спілкуванні з онуком І, ІІІ суботу кожного місяця з 10-00 до 16-00 за фактичним місцем проживанням малолітнього, без присутності матері дитини; можливість побачень у день народження дитини і святкові дні, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; необмежене спілкування засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку.

Опитаний судом апеляційної інстанції малолітній ОСОБА_3 пояснив, що не пам`ятає бабу зі сторони батька та не бажає спілкуватися з малознайомою особою.

Встановленні обставини дають підстави вважати і це сторонами не заперечувалось, що позивач тривалий час (більш 5років) не спілкувалась з онуком, що з огляду на вік дитини могло вплинути на його відношення до бабусі. Разом з цим, ураховуючи право ОСОБА_2 на спілкування та виховання онука, бажання позивача брати участь у житті дитини, суд правильно вважав за необхідне призначити зустрічі з онуком за місцем проживання дитини, що має позитивно вплинути на налагодження відносин між рідними людьми.

На переконання колегії суддів, з урахуванням тринадцятирічного віку ОСОБА_11 , який може самостійно виражати свої емоції та формулювати власну думку; визначення побачень баби з онуком за місцем проживання дитини, не потребує проведення такого спілкування лише в присутності матері, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати неприйнятними.

Висновок психолога від 22 липня 2024 року, на який посилається скаржник як на підставу скасування рішення суду, не містить даних щодо негативного впливу бабусі на онука, а лише має інформацію про те, що позивач не спілкувалася з онуком більш ніж 5 років.

При цьому колегія суддів наголошує про недопустимість впливу відповідачки на формування ставлення дитини до бабусі, адже неприязні відносини між відповідачем та родиною колишнього чоловіка не мають заважати відносинам між позивачем та дитиною.

При пред`явленні позову в листопаді 2021року до Херсонського міського суду Херсонської області, ОСОБА_2 не порушено правил територіальної підсудності розгляду справи, оскільки згідно вимог частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача (м.Херсон). Подальша зміна місця проживання відповідача не впливає на територіальну юрисдикцію розгляду справи, адже справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута (частина друга статті 31 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що у призначені судом першої інстанції судові засідання відповідач не з`явилася, подавши чисельні заяви про відкладення розгляду справи, пославшись на перебування у стані вагітності; народження дитини; систематичні обстріли м.Херсона; відсутність інтернету для прийняття участі в судовому засідання в режимі відеоконференції тощо. З огляду на належне повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи, суд з дотриманням положень частини першої статті 223 ЦПК України розглянув справу у відсутність не з`явившихся сторін.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ОСОБА_5 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 13 серпня 2025року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

С.В. Радченко