Справа № 446/912/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Груба Л.М.,

справа №446/912/25;

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ;

представник заявника ОСОБА_2 ;

заінтересована особа Добротвірська селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Добротвірська селищна рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2025 представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , на час смерті.

В обґрунтування своєї заяви вказує, що мати заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті матері, заявниця була зареєстрована в селі Тишиця Шептицького району Львівської області, однак фактично проживала разом із мамою в АДРЕСА_1 . Зазначає, що коли заявниця звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , їй було відмовлено через те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Оскільки заявниця як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 постійно проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем та не заявляла про відмову від спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері. Встановлення зазначеного факту має для заявниці юридичне значення з метою подальшої реєстрації права власності відповідно до чинного законодавства та приведення у відповідність правовстановлюючих документів на спадкове майно, однак, у зв`язку з виниклими обставинами в позасудовому порядку це зробити неможливо.

Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження.

Допитана у судовому засіданні 25.07.2025 свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що квартира АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться навпроти її квартири. Щодо обставин справи вказала, що заявниця ОСОБА_1 є донькою померлої, та дійсно разом з нею проживала у вищезазначеній квартирі до дня смерті мами.

Допитана у судовому засіданні 25.07.2025 свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_2 близько 11 років, а саме у будинку, де проживала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ОСОБА_3 до дня її смерті, у квартирі також проживала її донька, заявниця по справі ОСОБА_1 . Вони там проживали від того часу, що і вона. Проживали самі, бо чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно був на заробітках, а інша донька проживала в іншому місці, та інколи приїжджала в гості.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримав, та просив таку задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Добротвірської селищної ради в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, заперечень щодо заяви не подавав.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю заявниці - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.01.2018 (а.с.17).

18.06.2025 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Шептицького РНО Семак Т.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно та видано лист №38/01-16, яким було повідомлено, що вона пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно довідки № 144 від 17.04.2025 виданої Добротвірською селищною радою Шептицького району Львівської області, ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ОСОБА_3 на день її смерті за даною адресою проживала її донька ОСОБА_1 (а.с.18).

Окрім цього, факт проживання заявниці та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідків.

Відтак, суд вирішуючи питання встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем, встановив наступне.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки надані заявницею докази є належними, допустимими, достовірними та в сукупності підтверджують її постійне спільне проживання зі своєю матір`ю спадкодавцем ОСОБА_3 на момент її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, встановлення зазначеного юридичного факту необхідне заявниці для підтвердження факту прийняття спадщини відповідно до положень статті 1268 Цивільного кодексу України, а також з метою реалізації своїх спадкових прав та подальшого оформлення спадкового майна, а тому враховуючи вищенаведене, інтереси заявниці, відсутність спору та інших шляхів захисту прав заявниці, суд вважає необхідним задовольнити вимоги у повному обсязі.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.293, 294, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Добротвірська селищна рада про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме з її матір`ю ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_1 .

Судові витрати не відшкодовуються.

Повний текст рішення складено 25 вересня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус