Тальнівський районний суд Черкаської області
Справа № 704/331/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 р. м. Тальне

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченко Д.О. розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу виданого 04.04.2025 року Тальнівським районним судом Черкаської області у справі № 704/331/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Холд Лімітед» заборгованості за спожитий природній газ в сумі 5 447,45 грн., 1 788,57 грн. інфляційних витрат, 480,85 грн. 3% річних та 302,80 грн. судового збору.

Окрім цього, до заяви подано клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження даного наказу, посилаючись на те, що боржник отримала даний наказ 27.08.2025.

Дослідивши матеріали заяви про скасування судового наказу та матеріали справи №704/331/25, в їх сукупності, приходжу до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

До заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті (п.3 ч.5ст.170 ЦПК України).

Частиною 2ст.171ЦПК України передбачено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 322 ЦК України встановлено презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2025 року Тальнівським районним судом Черкаської області видано наказ у справі № 704/331/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Холд Лімітед» заборгованості за спожитий природній газ в сумі 5 447,45 грн., 1 788,57 грн. інфляційних витрат, 480,85 грн. 3% річних та 302,80 грн. судового збору

У клопотанні про поновлення процесуального строку представник боржника та у заяві про скасування судового наказу зазначає, що про наявність судового наказу їй стало відомо вже після відкриття виконавчого провадження, коли її банківські рахунки були заблоковані. Після цього вона звернулась до суду та 25.08.2028 отримала копію наказу.

Після отримання копії наказу заявниця в подальшому звернулась до центру з надання безоплатної правничої допомоги, після чого 22.09.2025 її представник звернувся до суду з даною заявою. У зв`язку із зазначеними обставинами просить суд поновити строк для подання заяви про скасування вищевказаного судового наказу.

Відповідно до ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно із ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Доводи боржника зводяться до заперечення факту отримання боржником судового наказу, який спростовується повернутим конвертом із рекомендованим повідомлення «Укрпошта» та необхідністю звернення до центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Водночас будь-яких інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку представником боржника наведено не було, а тому поновлення строку буде мати своїм наслідком порушення принципу юридичної визначеності, що є недопустимим.

Представником боржника не наведено жодної поважної причини пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви боржником про скасування судового наказу в межах встановленого законом строку.

Належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу представник боржника не надав, а наведені у заяві підстави для поновлення пропущеного строку не є поважними та спростовуються матеріалами справи, таким чином приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України»).

Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення.

За змістом ч.2ст.171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Враховуючі вищевикладені обставини, судом не встановлено підстав для поновлення пропущеного строку для подачі заяви про скасування судового наказу, а тому, приходжу до висновку, що заява про скасування судового наказу підлягає поверненню представнику боржника.

Керуючись ст. ст. 121, 123, 170-171, 247, 258-261,353ЦПК України

УХВАЛИВ:

У поновленні строку на звернення із заявою про скасування судового наказу - відмовити.

Заяву представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування судового наказу -повернути представнику боржника ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д.О. Дьяченко