Справа № 136/445/20
Провадження № 22-ц/801/1619/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 рокуСправа № 136/445/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 136/445/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки із спільної часткової власності та припинення права спільної власності на майно,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 6.05.2025, ухвалене у складі судді Кривенка Д.Т. в приміщенні суду в м. Липовець, повний текст рішення складено 15.05.2025, -

в с т а н о в и в :

23.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом (вх № 2137) до ОСОБА_2 про виділення частки із спільної часткової власності та припинення права спільної власності на майно, в якому, з урахуванням позовної заяви від 8.07.2022 /т. 1 а. с. 219-220/, просив:виділити в натурі майно, яке належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, 7/12 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , згідно варіанту 1 зазначеного у висновку експерта ВВ КНІДСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночної-будівельної та оціночно-земельної експертизи від 17.02.2022 за № 535/537/21-21, зокрема: сарай-літню кухню - «Б» площею 55.1 м2.; сарай «б» площею 6.4 м2; убиральню «У» площею 1 м2; погріб з шиєю «П» площею 12.4 м2.; літню кухню «Г» площею 52.8 м2; огорожу «№ 2» площею 11.5 м2.; ворота «№ 3» площею 4.9 м2., криницю «№ 6» площею 19.2 м2, загальною вартістю 131817,64 грн, а також стягнути із відповідача компенсацію позивачу як співвласнику 7/12 частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння 40550,94 грн та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок із господарськими спорудами; припинити право спільної часткової власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами розташований в АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 2.09.2015 по справі № 136/1388/14-ц визнано житловий будинок за АДРЕСА_1 , 1960 року побудови, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Визначено, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Липовець Вінницької області, в праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок за АДРЕСА_1 , становила частки. В решті позовних вимог відмовлено.

Після смерті ОСОБА_4 31.03.2016 приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С. видано ОСОБА_1 свідоцтво на право на спадщину за заповітом серії HAI №544977, зареєстроване в реєстрі за № 348, на 5/6 часток зазначеного в заповіті майна, що складається з частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що склало 5/12 частки від вказаного будинку.

Рішенням Липовецького районного суду від 19.09.2019 у справі № 136/777/19 визнано право власності за ОСОБА_1 на 1/6 від частки (що склало 1/12 частки) житлового будинку з господарським будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері.

Позивач став власником частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого АДРЕСА_1 , який належав матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно ОСОБА_2 , яка після смерті батька прийняла спадщину. Позивач в передбачені чинним законодавством строки також звернувся до приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , як особа яка має право на обов`язкову частку у спадковому майні, внаслідок чого нотаріусом було відкрита спадкова справа № 36/2019 та 3.12.2019 та видано позивачу свідоцтво на право спадщину за законом на частку спадкового майна, що складається із частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що склало 1/8 частки від вказаного будинку.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки спадкового майна, відповідачу на даний час не видано.

Позивач є власником 7/12 частки житлового будинку «А», загальною площею 56,7 кв. м., житловою площею 28,6 кв. м, веранди-а; ганку; сараю-літньої кухні -«Б», сараю - «б», убиральні - «У»; погреба з шиєю - «П»; літньої кухні «Г», « сараю - «В»; бані - «в»; огорожі -«№1»; огорожі - «№2»; воріт-«№3»; воріт -«№4»; хвірт - «№5»; криниці-«№6»; жомової ями-«№7».

Згідно висновку експерта ВВ КНІДСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи запропоновано 2 варіанти виділу в натурі належної позивачу 7/12 частки житлового будинку із по господарськими спорудами розташованого в АДРЕСА_1 . Згідно першого варіанту виділу в натурі належної позивачу 7/12 частки вищевказаного будинку позивачу виділяється : сарай-літня кухня -«Б», сарай - «б» погреба з шиєю - «П»; літня кухня - «Г»; убиральня-«У»; огорожа -«№2»; ворота-«№3»; криниця-«№6», загальною вартістю 131817,64 грн. розташовані в АДРЕСА_1 , а також компенсація позивачу, як співвласнику 7/12 частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння - 40550, 94 грн. позивач. Позивач вважає варіант 1 розподілу, як такий, що повністю відповідає інтересам сторін даної справи та в повній мірі забезпечує захист майнових прав та інтересів позивача та відповідача.

Ухвалою суду від 8.07.2022 прийнято до провадження заяву позивача про зміну предмета позову /т. 1 а. с. 222-226/.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 6.05.2025 позов задоволено. Виділено в натурі ОСОБА_1 7/12 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 : сарай-літню кухню- «Б» площею 55.1 м2; сарай «б» площею 6.4 м2; убиральню «У» площею 1 м2; погріб з шиєю «П» площею 12.4 м2.; літню кухню «Г» площею 52.8 м2.; огорожу «№2» площею 11.5 м2; ворота «№ 3» площею 4.9 м2, криницю «№6» площею 19.2 м2 та припинити право спільної часткової власності на даний житловий будинок із господарськими спорудами. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію як співвласнику 7/12 за відступ від частки в праві власності на домоволодіння у розмірі 40550 (сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 94 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп, а також витрати за проведення експертизи у розмірі 10460 (десять тисяч чотириста шістдесят) грн 16 коп, а всього 11300 (одинадцять тисяч триста) грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу (вх № 6763 від 13.06.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції в рішення послався на неіснуючий доказ свідоцтво про право на спадщину від 3.12.2025, проте грудень місяць ще не настав; суд першої інстанції мав би врахувати не тільки максимально наближений варіант поділу ідеальних часток співвласників та технічну можливість такого поділу, а і інтереси сторін, щоб обраний поділ не погіршував таких інтересів та не завдавав шкоди одній із сторін; запропоновані у висновку експерта від 17.02.2022 варіанти поділу будинковолодіння не враховують фактичний порядок користування, який склався між позивачем та відповідачем (у висновку не зазначено в кого зі сторін у фактичному користуванні перебуває та чи інша будівля), тобто не враховано того, яку частину майна в даний час використовує позивач, а яку використовує відповідач; при проведенні експертизи експерти особисто не оглядали будинок та господарські будівлі, тому це призвело до визначення невірної оцінки вартості майна; замовляти проведення повторної експертизи ОСОБА_2 немає змоги, оскільки вартість судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи становитиме не менше 20-30 тисяч гривень, а ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, і єдиним джерелом її доходу є мінімальна пенсія; позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки позивачем пред`явлено позовні вимоги про виділ частки нерухомого майна в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України, позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі в порядку статті 367 ЦК України позивач не заявляв; у справі відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння.

У строк встановлений судом відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Суду пояснила, що не погоджується з варіантом розподілу будинку, оскільки він є несправедливим. Можливості сплатити кошти за відступ від розміру частки у неї немає. Також вона позбавлена фінансової можливості замовити додаткові варіанти експертизи, у зв`язку з чим клопотання про призначення експертизи не заявляє.

Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (частина друга статті 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 (мати сторін), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 /т. 1 а. с. 6/.

Відповідно до копії рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 2.09.2015 по справі № 136/1388/14-ц визнано житловий будинок за АДРЕСА_1 , 1960 року побудови, об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Визначено, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Липовець Вінницької області, в праві спільної сумісної власності подружжя на житловий будинок за АДРЕСА_1 , становила частки. В решті позовних вимог відмовлено /т. 1 а. с. 8-12/.

31.03.2016 ОСОБА_1 видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом серії HAI N?544977, зареєстроване в реєстрі за № 348, на 5/6 часток зазначеного в заповіті майна, що складається з частки житлового будинку з по господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що склало 5/12 частки від вказаного будинку /т.1 а. с. 13-14/.

Відповідно до копії рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2019 по справі № 136/777/19, з урахуванням ухвали від 26.11.2019, за позивачем визнано право власності на 1/6 від частки (що склало 1/12 частки) житлового будинку з господарським будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , що складає 1/12 частки від цілого об`єкта нерухомого майна. /т. 1 а. с. 15-17, 18-21/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (батько сторін) /т. 1 а. с. 7/.

26.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Кобзар С.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 у виді обов`язкової частки.

3.12.2019 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 732 на частку майна ОСОБА_3 , що складається з частки житлового будинку з по господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що склало 1/8 частки від вказаного будинку /т. 1 а. с. 22-23/.

На аркуші справи 49-126 тома першого знаходиться копія спадкової справи № 36/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ..

Відповідно до висновку експерта ВВ КНІДСЕ за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночної-будівельної та оціночно-земельної експертизи, виділити натурі 7/12 та 5/12 частки співвласників без відступу від даних часток, не визначається за можливе. Тому експертом пропонуються наступні можливі варіанти поділу (виділу часток) домоволодіння АДРЕСА_1 у співвідношенні наближеному до 7/12 та 5/12 частки, з визначенням розміру компенсації співвласнику частка якого буде менша після поділу: варіант 1: співвласнику 7/12 45/100 частин; співвласнику 5/12 55/100 частини. Компенсація співвласнику 7/12 частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння складає 40550,94 грн.; варіант 2: співвласнику 7/12 частки - 42/100 частин; співвласнику 5/12 частки 58/100 частини. Компенсація співвласнику 7/12 частки за відступ від частки в праві власності на домоволодіння складає 47642, 68 грн /т.1 а. с. 164-192/.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, тому наявні правові підстави для їх задоволення.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 316 ЦК України передбачено що правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Зазначене правило стосується також поділу майна, що є у спільній сумісній власності.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується також апеляційний суд, про те, що враховуючи відповідність вимог позивача вимогам закону, в тому числі стосовно обраного способу захисту своїх прав, який чітко визначений законом та наявність технічної можливості виділу йому в натурі 7/12 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , хоча й з відступом від ідеальних часток, наявні правові підстави для задоволення позову та виділення в натурі ОСОБА_1 7/12 частини житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 : сарай-літню кухню- «Б» площею 55.1 м2; сарай «б» площею 6.4 м2; убиральню «У» площею 1 м2; погріб з шиєю «П» площею 12.4 м2.; літню кухню «Г» площею 52.8 м2.; огорожу «№2» площею 11.5 м2; ворота «№ 3» площею 4.9 м2, криницю «№6» площею 19.2 м2 та припинення права спільної часткової власності на даний житловий будинок із господарськими спорудами. Також стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає грошова компенсація як співвласнику 7/12 за відступ від частки в праві власності на домоволодіння у розмірі 40550 (сорок тисяч п`ятсот п`ятдесят) грн. 94 коп.

Суд першої інстанції правомірно відхилив посилання відповідача щодо невірного обрання позивачем способу захисту, так як постанова ВС від 19.05.2021 у справі № 301/2148/17 не може бути застосовна у даній справі, оскільки обставини справи за яких вона ухвалювалась є відмінними. Дійсно поняття виділ і поділ не є тотожними, оскільки поділ здійснюється за домовленістю співвласників згідно статті 367 ЦК України і фактично є можливим, коли є домовленість співвласників, тоді як виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності можливий і за відсутності такої домовленості.

Посилання представника відповідача на те, що висновок будівельно-технічної експертизи № 535-537/21-21 від 17.02.2022 є неповним з тих підстав, що експертом запропоновано лише два варіанти виділу майна, хоча враховуючи місцезнаходження майна та його розташування таких варіантів має бути значно більше, крім того, фактичний огляд майна яке фактично використовує відповідач не проводився, що призвело до невірного визначення оцінки майна і відповідно і грошових компенсацій за відхилення від рівності часток і що висновок враховує виключно інтереси позивача, не враховує фактичний порядок користування, який склався між позивачем та відповідачем, а відступ від ідеальних часток є значним, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції, оскільки згідно варіанту по якому просив виділити в натурі майно позивач, йому виділяється менша площа приміщень, що спростовує твердження відповідача в даній частині. Крім того, у судовому засіданні апелянт пояснила, що експертом оглядалося майно, однак він врахував лише побажання позивача.Відповідно до змісту висновку будівельно-технічної експертизи № 535-537/21-21 від 17.02.2022 експертом 20.10.2021 було проведено натурне обстеження об`єктів дослідження розташованих за адресою : АДРЕСА_1 за участі сторін по справі, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /т. 1 а. с. 165, 181-192/.

При цьому суд першої інстанції сприяв відповідачу в обстоюванні її позиції, шляхом призначення за клопотанням його представника відповідної експертизи, яка не була проведена через нездійснення відповідачем її оплати /т. 1 а. с. 237-238/.

Відповідач, заперечуючи варіанти виділу позивачу частки домоволодіння не надає суду докази на спростування висновку будівельно-технічної експертизи № 535-537/21-21 від 17.02.2022, можливість здійснення іншого варіанту виділу частки майна.

Доказів того, що в результаті виділу майна позивач набуде права користування приміщеннями житлового будинку, якими користується відповідач суду не надано.

Аргументи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні правовстановлюючі документи позивача на спірне домоволодіння, апеляційний суд вважає безпідставними, адже з матеріалів справи вбачається, що право власності на частку у спірному житловому будинку позивача підтверджується : свідоцтвом на право на спадщину за заповітом від 31.03.2016 серії HAI N?544977, зареєстрованого в реєстрі за № 348, відповідно до якого позивач успадкував 5/6 часток зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 , що складається з частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що склало 5/12 частки від вказаного будинку /т.1 а. с. 13-14/; свідоцтвом про право на спадщину за законом № 732 від 3.12.2019, відповідно до якого позивач успадкував частки майна ОСОБА_3 , що складається з частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , що склало 1/8 частки від вказаного будинку /т. 1 а. с. 22-23, 110/; рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2019, з урахуванням ухвали від 26.11.2019, по справі № 136/777/19, відповідно до якого за позивачем визнано право власності на 1/12 частки цілого житлового будинку з господарським будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4 /т. 1 а. с. 15-17, 18-21/.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в рішення послався на неіснуючий доказ свідоцтво про право на спадщину від 3.12.2025, проте грудень місяць ще не настав, апеляційний суд не вважає такими, що спростовують правильні висновки суду першої інстанції, оскільки це є опискою суду у зазначені року ( не 2025, а 2019 рік), яка може бути виправлена на підставі статті 269 ЦПК України. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина друга статті 376 ЦПК України). / т1. а.с. 22/

Задовольняючи вимогами позивача та здійснюючи виділ в натурі частки із спільної часткової власності за варіантом 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 535-537/21-21 від 17.02.2022 року судом першої інстанції було враховано, що даний варіант не вимагає проведення додаткових будівельних робіт та витрат для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити співвласникам у житловому будинку, господарських будівлях і спорудах, окрім виконання будівельних робіт по улаштуванню окремих систем інженерних мереж (електропостачання ) згідно ТУ, а також, що компенсація за відступ від частки в праві власності є меншою, ніж у варіанті 2.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 6.05.2025 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Оніщук

С. Г. Копаничук

Повний текст постанови складено 22.09.2025.