Справа № 201/9830/25
Провадження № 2-зз/201/94/25
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

секретарі Тоцькій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2025р. заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-530/07 за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

В обґрунтуванні заяви зазначила, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2007р. по справі № 2-530/07 судом були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідачки ОСОБА_2 . Вказує, що відповідачкою ОСОБА_2 було виконано рішення суду у повному обсязі на підставі чого, просить скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2007р. по справі № 2-530/07.

Сторони у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд вважає за можливе провести розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову у відсутність інших осіб, які беруть участь у справі, оскільки відповідно до положень ст. 158 ЦПК України їх явка не є обов`язковою.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дослідивши матеріали справи № 2-530/07, які надані до огляду 18.09.2025р., дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.09.2007р. по справі № 2-530/07, за заявою ОСОБА_1 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2007 р. по справі № 2-530/07 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, було відмовлено у повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.03.2008р. вказане рішення суду скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 8585 грн. і судові витрати в сумі 188, 78 грн.

У поданій заяві заявниця зазначає, що відповідачкою ОСОБА_2 за життя, було виконано рішення у повному обсязі, підстави накладення арешту на майно відповідачки наразі відсутні.

Частиною ч. 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За правилами ч.ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно п.10 постанови Пленум Верховного Суду України № 9 від 22.10.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод йбуде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З огляду на вищевикладене, застосовані заходи забезпечення позову діють протягом тривалого часу, рішення суду відповідачкою виконано, тому суд дійшов висновку, що у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову потреба відсутня, у зв`язку з чим, заява про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 155, 259, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті у справі № 2-530/07 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2007 року про накладення арешту на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 (наразі м. Дніпро).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів. Повний текст ухвали буде складено впродовж 5 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева