Справа № 2-942/10 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/1631/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м.Львів

Справа № 2-942/10

Провадження № 22-ц/811/1631/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області, постановлену у м. Миколаєві 14 лютого 2025 року у складі судді Головатого А.П. у справі за заявою ОСОБА_2 , про видачу дубліката виконавчого листа,-

встановив:

27 січня 2025 року на ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі №2-942/10. В обґрунтування заяви посилається на те, що 23 вересня 2010 року на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 10 вересня 2010 року у справі №2-942/10 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на її (заявника) користь аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частина від його доходу щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2010 року. Вказує, що такий виконавчий лист нею (заявником) втрачено. До заяви додано копію листа в.о. начальника відділу Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ, згідно якого постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 30 березня 2011 року, винесену у зв`язку з направленням за належністю виконавчого документа виконавчий лист № 2-942/10 від 23 вересня 2010 року, виданий Миколаївським районним судом Львівської області, направлено ВДВС ГУЮ у Київській області. Внаслідок пересилання поштою було втрачено оригінал виконавчого листа. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 14 лютого 2025 року задоволено заяву. Видано стягувачу ( ОСОБА_2 ) дублікат виконавчого листа у цивільній справі №2-942/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Вказує, що суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу. Заявником в першій інстанції не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження реальної втрати оригіналу виконавчого листа. Відсутні будь-які документи, що підтверджують поштове пересилання матеріалів виконавчого провадження та/або виконавчого листа між органами ДВС, немає жодної поштової квитанції, яка б підтверджувала відправку матеріалів виконавчого провадження та/або виконавчого листа, немає жодного відповідного акту складеного уповноваженими особами про втрату матеріалів виконавчого провадження та/або виконавчого листа. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв?язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов?язково перевірити, чи не були виконані судові рішення, судові накази та чи не втратили вони законної сили. Згідно з вимогами пункту 2 частини 2 статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження). Стверджує, що заявником в першій інстанції не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо втрати оригіналу виконавчого листа. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та зазначає, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, який суд першої інстанції провів у його відсутності. Просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на дитину сторін в розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, починаючи з 18 червня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання рішення 23 вересня 2010 року цим судом видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито ВП згідно виконавчого листа №2-942, виданого Миколаївським районним судом Львівської області 23 вересня 2010 року.

Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 30 січня 2012 року ВП закінчено згідно, оскільки встановлено, що боржник ОСОБА_1 працює на посаді аварійного комісара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (територія ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві). Заборгованість по аліментах нараховується за місцем отримання доходів.

Відповідно до супровідного листа в.о. начальника відділу ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві виконавчий лист №2-942/10 від 23 вересня 2010 року та постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 2 листопада 2011 року направлено до Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ.

Згідно листа Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 6 грудня 2011 року на підставі виконавчого листа №2-942 від 23 вересня 2010 року, виданого Миколаївським районним судом Львівської області, направлено ОСОБА_1 для відома та виконання.

Відповідно до супровідного листа в.о. начальника відділу Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 30 березня 2011 року, винесену у зв`язку з направленням за належністю виконавчого документа (виконавчий лист № 2-942/10 від 23 вересня 2010 року), направлено ВДВС ГУЮ у Київській області.

Оскаржувана ухвала мотивована наступним.

Згідно із п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконання документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів, зокрема, у справах про стягнення аліментів, може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Вказане також було передбачено в Законі України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено, що дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітнім. Виконавчий документ у справі було втрачено.

З метою забезпечення прав дитини щодо належного утримання зі сторони батька ( ОСОБА_1 ), суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Колегія суддів виходить із наступного.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Порядок виклику та вручення судових повісток учасникам справи визначено у статтях 128, 130 ЦПК України.

Частиною другою 1/pravo1/T04_1618.html?pravo=1#7909" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">статті 128 ЦПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з частиною п`ятою цієї норми судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

С тороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня

2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Встановлено, що розгляд справи проведено без участі ОСОБА_1 . В матеріалах справи відсутні докази направлення заявнику судових повісток.

Відтак, є встановленим, що суд першої інстанції розглянув справу у без участі ОСОБА_1 за відсутності доказів його повідомлення про час та місце розгляду справи, що дає підстави для висновку про неналежне повідомлення ОСОБА_1 .

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, а також порушенням вимог статей 128-130 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 знати про час і місце судових засідань, що є порушенням права на доступ до правосуддя та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» та у справі «Лазаренко та інші проти України»).

Відповідно до п.3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою про скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З урахуванням встановленого, колегія суддів прийшла до висновку про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки ухвала підлягає скасуванню через порушення норм процессуального права, колегія суддів не оцінює інші доводи апеляційної скарги.

Керуючись: ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, ст.ст. 379, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 14 лютого 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до Миколаївського районного суду Львівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш _______________Р.В. Савуляк