Справа № 629/6878/25
Провадження № 2-н/629/1632/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області Ткаченко О.А., розглянувши заяву Комунального підприємства «Тепловодосервіс» Лозівської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановив:

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 72893,04 грн. та судових витрат в розмірі 302,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього кодексу.

У відповідності до вимог ст.162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Ст.163 ЦПК України визначено вимоги до заяви про видачу судового наказу.

Зокрема, відповідно до п.4 та п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

До заяви про видачу судового наказу заявником долучено, копію Статуту КП «Тепловодосервіс» Лозівської міської ради Харківської області та розрахунок заборгованості щодо наданих комунальних послуг.

Однак, з даних документів не вбачається, що житлово - комунальні послуги фактично постачаються та отримуються саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , також заявником не надано достатніх доказів того, що боржники є споживачами послуг за адресою: АДРЕСА_1 , крім того на підтвердження розрахунку заборгованості не додано жодних доказів, які б свідчили про встановлення тарифів для відповідних житлово-комунальних послуг.

Вказані обставини свідчать про неможливість з`ясування в рамках наказного провадження факту наявності суб`єктивного зобов`язання боржників за вимогами заявника.

Відтак, дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї додатки, суд приходить до висновку, що така заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, оскільки додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи про порушення боржниками своїх зобов`язань по сплаті за житлово - комунальні послуги.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011р. "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення пункт 3, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

З заяви вбачається, що стягувач дублює лише норми Закону України "Про житлово - комунальні послуги" та Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог п.1,8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.165 ЦПК України, суддя,-

постановив:

Відмовити Комунальному підприємству «Тепловодосервіс» Лозівської міської ради про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, але не пізніше закінчення строку карантину. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО