Справа № 2-3381/10
Провадження 6/201/402/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

за участю секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, заінтересована особа (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025р. до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, заінтересована особа (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія».

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.09.2025р. скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2025р. та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.09.2025р. справу передано судді Покопцевій Д.О.

Подання обґрунтоване тим, що па виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. знаходиться виконавче провадження № 65333058 з виконання виконавчого листа № 2-3381/10, виданого 02.06.2020р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом 289 332 грн. 52 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1700 грн. та збору за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн., а всього 291 152 грн. 52 коп. 25.02.2019р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області замінено стягувача на ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія». 06.05.2021р. приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. відкрито виконавче провадження № 65333058, яке станом на теперішній час не закінчено, рішення у справі не виконане, стягнень з боржника не було. Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня, боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває. Відповідно інформації ПФУ відсутні дані про отримання доходу боржником. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником зареєстрована квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення загальною площею (кв.м): 31.6 за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 . На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що відомості щодо боржник перетинає державний кордон, останні раз виїхав з України 24.03.2022р. За інформацією Мінсоцполітики України боржник не зареєстрований як внутрішньо переміщена особа.

На підставі викладеного, просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника громадянина України ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд розглядає подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. перебуває виконавче провадження № 65333058, яке відкрито 06.05.2021р. на підставі виконавчого листа № 2-3381/10, виданого 02.06.2020р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом 289 332 грн. 52 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1700 грн. та збору за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн., а всього 291 152 грн. 52 коп. (а.с. 7).

В межах виконавчого провадження № 65333058, приватним виконавцем Матвійчук Н.Є. накладено арешт на майно та кошти боржника ОСОБА_1 (а.с. 8,9,11,12-13, 14-15, 16-17).

Відповідно до інформації Головного управління ДМС у Донецькій області № 1401.2.5-20388/1401.2.10-21 від 26.10.2021р., боржник ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 22.06.2025р. (зв. а.с. 23).

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України на електронний запит № 185369529 від 19.12.2023р. за боржником транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 29).

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у Аль-тамімі ОСОБА_3 № 205098586 від 18.05.2024р., підприємця знято з обліку у контролюючих органів (зв. а.с. 28).

Згідно відповіді Пенсійного фонду України № 205507029 від 21.05.2024р., ОСОБА_1 пенсійні виплати не отримує (а.с. 23).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 205507121 від 21.05.2024р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перетнув кордон України 24.03.2022р. (а.с. 24).

Згідно Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.05.2024р. за боржником зареєстровано нерухоме майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення загальною площею (кв.м): 31.6 за адресою: АДРЕСА_2 ; квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25-28).

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції»(далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, приватний (державний) виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання/заяви державного/приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України, обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань покладається, в даному випаду, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Ухилення боржником від виконання зобов`язання за виконавчим провадженням, не є тотожним поняттю невиконання судового рішення.

Крім того, право державного/приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного/приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням/заявою про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також, подання не містить жодних обставин, які б свідчили про те, що боржник має реальну можливість виконати рішення суду про стягнення з нього грошових коштів, судом з наданих матеріалів таких обставин не встановлено.

Приватним виконавцем в поданні не наведено доводів та не надано належних доказів, які б свідчили про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що він ухилявся від виконання своїх боргових зобов`язань, або безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця, оскільки матеріали подання не містять доказів того, що дані виклики направлялись у 2021 році на адресу місця мешкання боржника і останнім вони були отримані.

Про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення не може свідчити сам по собі факт реєстрації місця проживання на тимчасово окупованій території України та відсутність реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, оскільки причини таких обставин не з`ясовувались.

Поміж іншим, слід звернути увагу, що з наданих приватним виконавцем доказів, зокрема відповіді з Державної прикордонної служби України від 21.05.2024р. боржник перетнув кордон України 24.03.2022р. Доказів того, що станом на день розгляду подання боржник перебуває на території України, матеріали справи не містять.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 , будучи достовірно обізнаним про покладений на нього судовим рішенням обов`язок сплатити грошові кошти на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», маючи реальну можливість виконати його, навмисно не виконує судове рішення, тобто ухиляється від виконання свого обов`язку. При цьому, сам по собі факт невиконання боржником протягом тривалого часу рішення суду не може свідчити про його ухилення від виконання зобов`язання і відповідно не може бути підставою для застосування до особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку суду є недоцільним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця Матвійчук Н.Є.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 258-260, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, заінтересована особа (стягувач) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Д.О. Покопцева