Провадження № 2-н/554/3379/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

При цьому, на підставі статті 181 Сімейного кодексу України право вимоги щодо стягнення аліментів на дитину належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлено у ст.163 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

В заяві заявник ОСОБА_1 зазначає адресу боржника ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , разом з тим на запит суду надійшла відповідь про реєстрацію її за адресою: АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч.2 ст.167 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже, для підтвердження права стягувача на звернення з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів необхідно додати до заяви докази, що підтверджують проживання дитини саме разом із заявником (стягувачем).

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання доньки заявник в обґрунтування вимог заяви вказує, що донька проживає з ним, однак до матеріалів справи не долучено будь-яких доказів, що перебування доньки саме на його утриманні.

Беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, у видачі такого наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст.165,258-260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Материнко