Провадження № 2/686/5993/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/17854/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,вказавши, що відповідно до розписки від 07.11.2024 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 000 Євро та ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме: золотий браслет, 4 каблучки, кулон хрестик, кулон у вигляді Божої матері, золоті сережки, золотий хрестик до 21.12.2024 року. У разі відсутності золотих виробів зобов`язується повернути грошові кошти у еквіваленті до вартості золота у сумі 1 000дол. США. Про дані обставини свідчить розписка. Однак, відповідач суму боргу не повернув, золоті вироби також. Просить стягнути із ОСОБА_2 суму боргу та судовий збір.

26.06.2025 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить стягнути суму боргу та судові витрати.

Відповідач в судове засідання подав заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 07.11.2024 року ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 000 Євро та ювелірні вироби із золота 585 проби, а саме: золотий браслет, 4 каблучки, кулон хрестик, кулон у вигляді Божої матері, золоті сережки, золотий хрестик до 21.12.2024 року. У разі відсутності золотих виробів зобов`язується повернути грошові кошти у еквіваленті до вартості золота у сумі 1 000дол. США.

Про дані обставини свідчить розписка, яка ніким не оспорена та не визнана недійсною.

Відповідач борг в зазначені строки та станом на час слухання справи не повернув, позовні вимоги визнав, про що свідчить подана ним заява.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019. по справі № 373/2054/16-ц:

«Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-ХІІ «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року М° 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Уразі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Суд вважає, що оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу не виконав, позовні вимоги визнав, то з нього на користь позивача підлягає стягненню сума боргу.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 599, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , суму позики в розмірі 2 000 Євро та 1 000 дол. США, а також 1 382,35 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 30.09.2025 року.

Суддя: