Дата документу 01.10.2025 Справа № 335/3912/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/3912/24 Пр. № 22-ц/807/929/25Головуючий у 1-й інстанції: Геєць Ю.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Онищенка Е.А.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Писаренка Сергія Юрійовича на заочне рішення Орджонікідзевського (нова назва Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про добровільне відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренка С.Ю. звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-6), в якому просив стягнути з відповідача кошти за договором про добровільне відшкодування шкоди від 16.09.2022 року в сумі 109977,29 грн., з яких: 98470,01 грн. основна сума боргу за договором; 7195,52 грн. інфляційне збільшення за період з 17.10.2022 року по 01.04.2024 року, згідно ч.2 ст.625 ЦК України; 4311,76 грн. три відсотки річних за період з 17.10.2022 року по 01.04.204 року, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 02.09.2022 року о 22 год. 18 хв. у м. Запоріжжі на перехресті вул. Тбіліська та бул. Шевченка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Skоdа модель Осtаvіа, з номерним знаком НОМЕР_1 , 2020 року випуску, власником якого є позивач, та за кермом якого на момент ДТП був також позивач, та транспортного засобу марки Mitsubishi модель L200 темно-зеленого кольору з невідомим номерним знаком, який рухаючись заднім ходом скоїв наїзд на автомобіль позивача, завдавши чисельних пошкоджень його елементам кузову, а після наїзду залишив місце ДТП. Так як водій іншого транспортного засобу залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та працівників поліції не дочекався, то встановити відразу його особу не вдалося. Надалі співробітниками УПП в Запорізькій області було встановлено, що 02.09.2022 року о 22:18 год. на перехресті бул. Шевченка та вул. Тбіліська, водій іноземний громадянин - ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Mitsubishi L200, темно-зеленого кольору з невідомим номерним знаком, в порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху, під час руху заднім ходом не переконався в безпеці та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Skоdа модель Осtаvіа, з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , після чого залишив місце події. В подальшому, з метою встановлення місця знаходження водія ОСОБА_2 , до військової частини НОМЕР_2 надіслано запит, де ОСОБА_2 проходив службу у ЗСУ. У відповідь на вказаний запит, керівництво військової частини НОМЕР_2 повідомило про те, що ОСОБА_2 звільнено зі служби за власним бажанням. Також співробітники УПП в Запорізькій області повідомили, що станом на час надання відповіді встановити місцезнаходження водія ОСОБА_2 та притягнути останнього до адміністративної відповідальності не надається можливим (лист УПП в Запорізькій області від 09.10.2023). Зі свого боку після ДТП позивач самостійно розшукав водія Mitsubishi L200 - іноземного громадянина Кейсі ОСОБА_3 та після роз`яснення ситуації той визнав свою вину у спричиненні своїми діями шкоди та 16.09.2022 уклав з позивачем договір про добровільне відшкодування шкоди. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору за цим договором стягувач ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 дійшли згоди, що боржник зобов`язується відшкодувати стягувачу шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди («ДТП»), у розмірі 118470,01 грн. в строки, передбачені цим договором. Також станом на день укладення договору боржник перерахував стягувачеві 20 000 грн. (п. 1.2. Договору). Відповідно до п. 1.3. договору, залишок заборгованості, який підлягає сплаті стягувачеві, складає 98470,01 грн., які боржник зобов`язався відшкодувати стягувачу у строк до 16.10.2022 року. Згідно пункту 3.1. договору, відшкодування шкоди здійснюється боржником на користь стягувача шляхом перерахування грошових коштів безготівковим переказом на банківський рахунок стягувача. Згідно п.п. 4.1. договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, встановлену чинним законодавством України. У разі невиконання боржником свого зобов`язання щодо відшкодування шкоди, встановленого цим договором, стягувач залишає за собою право звернутися до компетентних органів для стягнення несплаченої суми (п.п. 4.2. Договору). У відповідності до п.п. 5.1. договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на зобов`язань. У відповідності до п.п. 5.2. договору, питання, не врегульовані положеннями цього договору, регулюються чинним законодавством України. Також позивач вказує, що розмір шкоди в сумі 118470,01 грн. (п. 1.1. договору) було визначено по попередній калькуляції пошкоджень автомобіля на станції технічного обслуговування, і в подальшому розмір спричиненої відповідачем майнової шкоди виявився навіть більшим, що підтверджується експертним звітом № 1180 про оцінку автомобіля Skоdа Осtаvіа від 22.12.2022 року, відповідно до якого, загальна вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля становить 129235,41 грн. Отже відповідач, визнаючи свою вину у завданні позивачу шкоди, користуючись на території України всіма цивільними правами та обов`язками, та будучі вільний у виборі форми відшкодування такої шкоди, уклав договір, де визначив суму, яка підлягає відшкодування, порядок відшкодування та строки такого відшкодування, проте у встановлений строк умови Договору не виконує, відшкодування не сплачує. Таким чином, борг за договором не сплачений, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість за Договором у розмірі 98470,01 грн. Також позивач вказує, що оскільки сума за договором відповідачем не сплачена, відповідач відповідно до вимог ст. 625 ЦК України має сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 7195,52 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4311,76 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Геєць Ю.В. (а.с.47). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.100)провадження у цій справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2025 року (а.с.155-158) в задоволенні позовних вимог позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника Писаренка С.Ю. у своїй апеляційній скарзі (а.с.174-178) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В автоматизованому порядку 14.04.2025 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.185). Ухвалою апеляційного суду від 01.04.2025 року (а.с. 186) витребувано справу у суду першої інстанції у паперовому та електронному вигляді одночасно, остання була надана судом першої інстанції апеляційному суду 10.04.2025 року (а.с. 189). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 11.04.2025 року (а.с.190), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.191).

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (а.с. 218).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 04.06.2025 року, (а.с. 219-221) не відбувся та був відкладений через першу неявку відповідача, відносно якого в апеляційного суду відсутні відомості про належне повідомлення, з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (а.с.237), ухвалою апеляційного суду витребувано на підтвердження (спростування) інформації відносно ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, громадянина Великої Британії, паспорт № НОМЕР_3 від 01.08.2024 року, зареєстрований за адресою: 18 Phipps Close Gateshead NE11 9FE, у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України перетинав (не перетинав) державний кордон, починаючи з 24 лютого 2022 року по теперішній час. На виконання вказаної ухвали апеляційного суду надано інформацію останнім (а.с. 235-236), за змістом якої з 24.02.2022 року по 13.06.2025 року мав лише в`їзд в Україну відповідача (пішохід) 11.05.2022 року, іншої інформації немає. Конверт із судовою повісткою на ім`я відповідача повернувся на адресу апеляційного суду із Великої Британії без вручення з відміткою пошти «No such Addres» (а.с. 240).

В автоматизованому порядку 29.09.2025 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 241-242).

У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ЦПК України, у тому числі позивач додатково через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, а відповідач - у тому числі через оголошення на Офіційному веб - сайті Судової влади України, що узгоджується із вимогами ст. 128 ЦПК України (а.с.228-229, 232-233), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_1 адвоката Писаренка С.Ю.(а.с. 180), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності сторін за присутності представника позивача ОСОБА_1 адвоката Писаренка С.Ю.(а.с. 180)

Запорізький апеляційний суд (головуючий суддя Гончар М.С., судді Маловічко С.В. та Подліянова Г.С.) ухвалював постанову в іншій справі ЄУН 335/6309/23 за позовом ОСОБА_1 до М(Т)СБУ, третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про стягнення страхового відшкодування, якою було залишено без задоволення апеляційну скаргу М(Т)СБУ, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року та додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2023 року у цій справі, якими позов ОСОБА_1 було задоволено частково, стягнуто з М(Т)СБУ () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу розміром 102960,81 грн., у задоволенні позовних вимог в частині стягнення величини втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 26274,60 грн. відмовлено; стягнуто з М(Т)СБУ () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог розміром 1033,89 грн.; стягнуто з М(Т)СБУ () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на правничу допомогу розміром 11600,00 грн., та яка набрала законної сили 05.03.2024 року, в касаційному порядку не оскаржувалась (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні) та вже виконана М(Т)СБУ (копія а.с. 206-217, ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України …рішення судді в інших справах… не може бути підставою для відводу. Самовідводи відсутні, відводів у цій справі не заявлено.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Писаренка С.Ю., який у тому числі на запитання апеляційного суду визнав, що М(Т)СБУ вже виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування за результатами вищезазначеної ДТП за участю відповідача у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу розміром 102960,81 грн. за вищезазначеним рішенням суду в іншій справі; перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі, керувався ст.ст. 2, 4 - 5, 12 - 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 274 ЦПК України та виходив із такого.

Встановлено, що 02.09.2022 о 22:18 год. на перехресті вул. Тбіліська та бул. Шевченка у м. Запоріжжі сталася ДТП за участі автомобілів «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та «Mitsubishi L200», темно-зеленого кольору, з невідомим номерним знаком, під керуванням водія ОСОБА_2 , який на момент ДТП був військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , та який після ДТП місце пригоди залишив. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Власником автомобіля «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 18.11.2020.

З метою фіксації факту ДТП позивач викликав поліцію, працівниками якої були складені схема ДТП та рапорт від 02.09.2022.

У подальшому УПП в Запорізькій області вжито заходів до встановлення особи та автомобіля іншого учасника ДТП та позивача проінформовано листом від 11.11.2022 № 11124/41/32/01-2022 про те, що на момент ДТП автомобілем «Mitsubishi L200», темно-зеленого кольору, керував ОСОБА_2 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_2 , у зв`язку із чим матеріали, складені за наслідком ДТП, передано Зональному відділу ВСП для вирішення питання про притягнення водія до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

На вказаний лист ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь від 28.11.2022 № 101/6080, в якому повідомив, що ОСОБА_2 звільнений наказом начальника ВЧ НОМЕР_2 від 21.09.2022 № 148 ДСК з військової служби у запас за власним бажанням, у зв`язку із чим Запорізький зональний відділ ВСП не має змоги здійснити розшук водія автомобіля «Mitsubishi L200».

Аналогічна інформація була надана позивачу листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.01.2023 № 101/87.

Також, листом УПП в Запорізькій області від 09.10.2023 № 252-ад/41/31/01-2023 представника позивача проінформовано, що ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України, який під час руху заднім ходом не переконався в безпеці та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , після чого залишив місце події. Станом на теперішній час місцезнаходження ОСОБА_2 не відоме, тому останнього не вдається притягнути до адміністративної відповідальності. Також направлено фото пошкодженого автомобіля «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1 , у результаті ДТП.

На підтвердження розміру заподіяної шкоди, завданої позивачеві внаслідок ДТП, позивачем надано Звіт № 1180 про оцінку автомобіля «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1 , складений спеціалістом-автотоварознацем, оцінювачем ОСОБА_6 , який є суб`єктом оціночної діяльності, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ на дату оцінки 02.09.2022 складає 102960,81 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля складає 26 274,60 грн., матеріальний збиток, завданий власнику вказаного автомобіля внаслідок ДТП на дату оцінки складає 129235,41 грн.

Крім того, як слідує з обставин справи після ДТП позивач самостійно розшукав водія Mitsubishi L200 - іноземного громадянина Кейсі ОСОБА_3 та 16.09.2022 уклав з останнім договір про добровільне відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору за цим договором стягувач ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 дійшли згоди, що боржник зобов`язується відшкодувати стягувачу шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди («ДТП»), у розмірі 118470,01 грн. в строки, передбачені цим договором. Також станом на день укладення договору боржник перерахував стягувачеві 20000,00 грн. (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. договору, залишок заборгованості, який підлягає сплаті стягувачеві, складає 98470,01 грн., які боржник зобов`язався відшкодувати стягувачу у строк до 16.10.2022 року.

Згідно пункту 3.1. договору, відшкодування шкоди здійснюється боржником на користь стягувача шляхом перерахування грошових коштів безготівковим переказом на банківський рахунок стягувача.

Згідно п.п. 4.1. договору, у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, встановлену чинним законодавством України. У разі невиконання боржником свого зобов`язання щодо відшкодування шкоди, встановленого цим договором, стягувач залишає за собою право звернутися до компетентних органів для стягнення несплаченої суми (п.п. 4.2. Договору).

У відповідності до п.п. 5.1. договору, цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами взятих на зобов`язань.

У відповідності до п.п. 5.2. договору, питання, не врегульовані положеннями цього договору, регулюються чинним законодавством України.

Також позивач вказує, що розмір шкоди в сумі 118470,01 грн. (п. 1.1. договору) було визначено по попередній калькуляції пошкоджень автомобіля на станції технічного обслуговування, і в подальшому розмір спричиненої відповідачем майнової шкоди виявився навіть більшим, що підтверджується експертним звітом № 1180 про оцінку автомобіля Skоdа Осtаvіа від 22.12.2022 року, відповідно до якого, загальна вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля становить 129235,41 грн.

Крім того, з інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що 17.10.2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя розглянута справа № 335/6309/23 провадження 2/335/2431/2023 за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренка С.Ю. до М (Т)СБУ, третя особа Військова частина НОМЕР_2 , про стягнення страхового відшкодування. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Писаренка С.Ю. до М(Т)СБУ, третя особа Військова частина НОМЕР_2 , про стягнення страхового відшкодування задоволено частково, стягнуто з М(Т)СБУ на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу розміром 102960,81 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення величини втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 26274,60 грн. суд відмовив.

Станом на час розгляду справи судом позивачу з боку М(Т)СБУ на виконання рішення суду виплачено суми страхового відшкодування, що підтвердив у судовому засіданні представник позивача (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги у даній справі позивач послався на наявність невиконаних договірних зобов`язань між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , з приводу відшкодування шкоди завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 02.09.2022 року, де сума основного боргу складає 98470,01 грн., та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає у розмірі 7195,52 грн., а також три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4311,76 грн.

Крім того, рішенням у справі № 335/6309/23 провадження 2/335/2431/2023 встановлено, що 30.11.2022 позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП, в якому зазначив обставини вчинення ДТП та долучив схему ДТП та листи УПП в Запорізькій області. 02.12.2022 позивач направив до М(Т)СБУ заяву про виплату страхового відшкодування на визначений позивачем розрахунковий рахунок.

Також під час розгляду справи № 335/6309/23 провадження 2/335/2431/2023 суд встановив, що у даному випадку цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу позивача автомобіля «Skoda Octavia», д.н. НОМЕР_1 , була застрахована на момент ДТП у ПрАТ «СК «Євроінс Україна», поліс № 206708664 терміном дії 09.11.202109.11.2022. Інший учасник ДТП такого полісу не мав.

Також при розгляді цивільної справи № 335/6309/23 провадження 2/335/2431/2023 суд встановив, що у даному випадку наявні обставини, за яких виникає цивільна-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки, у даному випадку водія автомобіля «Mitsubishi L200» ОСОБА_2 , оскільки наданими суду доказами підтверджено наявність шкоди, протиправні дії її заподіювача і причинний зв`язок між протиправними діями та наявністю шкоди. Таким чином, за наслідками розгляду цивільної справи суд встановив, що у даному випадку МТСБУ має відшкодовувати шкоду за рахунок фонду захисту потерпілих на умовах, визначених Законом № 1961.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до МТСБУ у справі № 335/6309/23 провадження 2/335/2431/2023 задоволені частково, а саме в частині стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача розміром 102960,81 грн.

За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Предметом позову у даній справі є вимога про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 98470,01 грн. на підставі договору про добровільні відшкодування шкоди та штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, внаслідок невиконання грошового зобов`язання.

Водночас, як встановлено судом позивач скористався своїм правом передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення на свою користь страхового відшкодування, який судом було задоволено частково та стягнуто страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу розміром 102960,81 грн., отже тягар відшкодування збитків, яких позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, рішенням суду покладено на М(Т)СБУ, у зв`язку з чим підстав для відшкодування шкоди з відповідача ОСОБА_2 немає.

Тому покладання на відповідача ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування буде надмірним та суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Позивач ОСОБА_1 самостійно обрав спосіб захисту порушеного права, зокрема, звернувся до суду з позовом до М(Т)СБУ про стягнення на свою користь страхового відшкодування шкоди завданої відповідачем ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на це необґрунтованим є вимоги позивача про те, що шкода має бути відшкодована ще й її заподіювачем відповідачем у справі ОСОБА_2 на підставі договору добровільного відшкодування шкоди від 16.09.2022 року, а умови договору від 16.09.2022 року в цій частині не відповідають положенням ст. 6 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Оскільки, позивач скористався своїм правом та звернувся до М(Т)СБУ з вимогою про стягнення страхового відшкодування та отримав страхове відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 шкоди завданої внаслідок даної дорожньо-транспортної приводи на підставі ст.ст. 627, 1166 ЦК України та в межах заявлених позовних вимог суд першої інстанції не вбачав.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 є такими, що фактично дублюють доводи його позову у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Позивач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

За змістом ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист ОСОБА_1 здійснює у цій справі на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… (ст. 5 ч. 1 ЦПК України). В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи… В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони позивача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім цього, судом першої інстанції з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України, правильно було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ч. 1 ЦПК України в разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 його право у подальшому у позасудовому чи у судовому порядку окремо від цієї справи вирішувати питання саме в порядку ст. 1194 ЦК України щодо стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського (нова назва Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 03.10.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Кочеткова І.В.Онищенко Е.А.