Справа № 372/1625/24
Провадження № 2-150/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

при секретарі Денисенко Ю.С.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частку у порядку спадкування за заповітом, визнання права власності на частку в порядку спадкування обов`язкової частки,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року позивачі звернулися до Обухівського районного суду Київської області із позовною заявою про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частку у порядку спадкування за заповітом, визнання права власності на частку в порядку спадкування обов`язкової частки. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 16.12.1995 позивач перебувала в шлюбі з ОСОБА_7 . Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування у шлюбі подружжям набуте у спільну сумісну власність наступне майно: автомобіль марки Fiat, модель Doblo, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі ВМД 204050003/2016/023590від 22.11.2016 року; земельну ділянку площею 0,0662 га, кадастровий номер :04:018:0067, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 14.08.2017 року; однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017 року.

29.11.2019 року ОСОБА_7 набув в особисту приватну власність частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

03.05.2019 ОСОБА_7 , було складено заповіт, відповідно до якого, все майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що заповідачу буде належати на час смерті, і на що він згідно із законом матиме право, зроблено розпорядження заповісти дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

23.06.2022 року Обухівським районним судом Київської області винесено заочне рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

23.06.2022 року ОСОБА_9 відкрив зарплатний рахунок у філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» у м. Києві. Станом на 08.06.2023 залишок коштів на рахунку складав 313 926,90 грн.

04.10.2022 між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер.

07.03.2023 державним нотаріусом Української державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 25/2023 (номер у спадковому реєстрі № 70354447).

На підставі заповіту, першочергове право на спадщину виникло у ОСОБА_1 .

Також, право на спадщину виникло у неповнолітньої доньки ОСОБА_11 ; матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_12 , як спадкоємців за законом, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Оскільки майно, яке є предметом даного спору набуте під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, відтак позивачу належить частка вказаного майна, а інша частка підлягає спадкуванню.

Позивач зазначає, що розмір обов`язкової частки у спадщині за законом які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок не було змінено заповідачем, становить по 1/12 в рухомому та нерухомому майні. Розмір частки ОСОБА_1 в майні, що входить до складу спадкової маси, та належить їй як спадкоємиці за заповітом, становить 3/12 (1/4) частини в цьому спадковому майні.

ОСОБА_1 зверталася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте постановою від 25.01.2024 відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

14 травня 2024 відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 на праві особистої власності, а не спільної сумісної, так як придбана за кошти, що були перераховані йому МО України та є компенсацією за шкоду заподіяну здоров`ю. Також, безпідставними є вимоги позивача і щодо визнання спільною власністю подружжя грошових коштів , які знаходяться на рахунку в АТ «Укрсімбанк», та як вони набуті після розірвання шлюбу, а саме 23.06.2023 та є спільним майном померлого ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог ОСОБА_5 заперечень не має, але є застереження відносно розміру обов`язкової частки в спадщині, у разі визнання заповіту недійсним. Тому вважає розгляд даної справи передчасним.

21 червня 2024 представником позивача надано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідної до якої, позивач в повному обсязі заперечує та не визнає обставини, на які посилається відповідач ОСОБА_1 , а також не погоджується з правовою оцінкою фактичних обставин, наданою нею, з огляду на наступне. У відповідності до змісту графи «Призначення платежу», в платіжному дорученні від 21.09.2017 року № , перерахування грошових коштів в сумі 698 512, 00 грн., здійснено «згідно договору купівлі-продажу квартири 4456 відповідно постанови № 719 КМУ від 19.10.2016 року, платник ОСОБА_7 »

Постановою КМУ від 19.10.2016 року № 719 «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей», затверджено: порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей; порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

Згідно п. 1.7 договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017 за реєстровим № 4456, дружина ОСОБА_1 , надавала згоду своєму чоловіку, ОСОБА_7 , на купівлю квартири, що відчужується за цим договором, оформлену заявою, справність підпису на якій засвідчено 21.09.2017 року Головкіною Я.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 4455.

Відтак, позивач вважає, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , була набута спадкодавцем ОСОБА_7 , як особою, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та членом його сім`ї дружиною ОСОБА_1 , у спільну сумісні власність за час перебування у шлюбі.

Крім того, твердження відповідача ОСОБА_1 , щодо безпідставності вимог позивача, про поділ грошових коштів, оскільки вони набуті після розірвання шлюб, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними матеріалами справи.

Так, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.06.2022 шлюб між ОСОБА_7 та позивачем розірвано. Вказане рішення суду, набрало законної сили 23.07.2022 року. В той час, як зарплатний рахунок відкрито 23.06.2022, тобто в період перебування у шлюбі з позивачем, а відтак грошові кошти на ньому є спільною сумісною власністю подружжя.

Заробітна плата, отримана ОСОБА_7 в період з 23.07.2022 по 04.10.2022 є його особистою власністю.

Заробітна плата, отримана ОСОБА_7 в період з 04.10.2022 по 17.01.2023 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та відповідача ОСОБА_1

21 червня 2024 представником позивача подано заяву про уточнення редакції позовних вимог. В обґрунтування якої зазначила, що при підготовці відповіді на відзив відповідача ОСОБА_1 , представнику позивача стало відомо від ОСОБА_6 , про те, що 06.11.2006 ОСОБА_7 , на підставі розпорядження Української міської ради від 22.09.2006 року № 882, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, частку квартири АДРЕСА_3 . Вказана квартира набута ОСОБА_7 за час шлюбу, внаслідок приватизації, а тому являється приватною власністю спадкодавця. Інша частини у вказаній квартирі, належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_6 . Таким чином, доповнено позовні вимоги, вимогою про визнання за позивачем ОСОБА_1 , з урахуванням заповіту від 03.05.2019 року права власності частки вищезазначеної квартири; а за позивачем неповнолітньою ОСОБА_13 право власності на 1/12 частки вказаної квартири.

06 серпня 2024 представником позивача подано заяву про уточнення редакції позовних вимог (щодо грошових коштів). В обґрунтування якої зазначила, що 21.06.2024 року, судом, у даній справі було винесено ухвалу про витребування у філії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» виписки про рух коштів по зарплатному рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_7 , за період з моменту відкриття рахунку по фактичну дату надання такої виписки. Ознайомившись з вказаною випискою, сторона позивача вважає за доцільне уточнити розрахунок позовних вимог щодо права власності на частку грошових коштів позивача ОСОБА_1 , як частку у спільному майні подружжя, та на частку грошових коштів у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , а також щодо права неповнолітньої ОСОБА_5 на частку грошових коштів. Позивач просить визнати за нею право власності на частку грошових коштів в розмірі 961, 00 грн. як частку у спільному майні подружжя, та на грошові кошти у розмірі 83 426, 21 грн. у порядку спадкування за заповітом; визнати за ОСОБА_5 право власності на грошові кошти в розмірі 27808,76 грн. у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_7 , які знаходяться на зарплатному рахунку в АТ «Укрексімбанк»

07 серпня 2024 відповідачем ОСОБА_1 надано відзив на уточнення позовних вимог, відповідно до якого, вважає, що позивач безпідставно визначає період перебування в шлюбі та ігнорує рішення суду про розірвання шлюбу від 23.06.2022 року. Вважає, що саме 23.06.2022 є датою закінчення перебування у шлюбі, хоча фактично шлюбні стосунки між позивачем і спадкодавцем були припиненні значно раніше, ще в 2021 році. Таким чином вимоги позивача про визнання права спільного майна на грошові кошти є незаконними.

16 квітня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою суду від 01.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

12 грудня 2024 року ухвалою суду зупинено провадження по цивільній справі, до залучення до участі у справі правонаступників померлого відповідача ОСОБА_12 .

13 травня 2025 року ухвалою суду відновлено провадження по справі та призначено підготовче судове засідання, оскільки відпали обставини, що викликали зупинення провадження.

10 червня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі та замінено померлого відповідача ОСОБА_7 на його правонаступника ОСОБА_3 . Встановлено для подання відповідачем відзиву на позов п`ятнадцятиденний строк.

16 червня 2025 відповідачем ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого визнає позовні вимоги частково з наступних підстав.

Так, відповідач ОСОБА_3 вважає, що позивач безпідставно визначає період перебування в шлюбі та ігнорує рішення Обухівського районного суду від 23.06.2022, яким розірвано шлюб між позивачем та ОСОБА_7 . Таким чином вимога щодо визнання права спільного майна на грошові кошти, які знаходяться АТ «Укрісімбанк» є безпідставними, незаконними та такими що не підлягають задоволенню.

Окрім того, спадкодавцю належало по частині в квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , які підлягають спадкуванню в тому разі як обов`ячастка в спадщині та становить 1/20 від вказаного майна кожному спадкоємцю.

Протокольною ухвалою суду від 14.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , яка також дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив, заяв, клопотань суду не надала.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, з підстав наведених у відзиві на позов.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявний відзив, відповідно до якого відповідач заперечує щодо позовних вимог у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні . Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 16 грудня 1995 року, про що в книзі реєстрації шлюбів, зроблено актовий запис № 139, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , виданих Виконкомом Української міської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.06.2022 року, розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 грудня 1995 року Виконкомом Української міської ради Обухівського районного, актовий запис 139. Рішення набрало законної сили 23.07.2022.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача ОСОБА_1 , що днем розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_7 є саме 23.07.2022, тобто день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу, а не день його ухвалення.

04 жовтня 2022 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис № 443, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, до складу якої, увійшло наступне майно:

-автомобіль марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі ВМД 204050003/2016/023590 від 22.11.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 ;

-земельну ділянку, площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер земельної ділянки :04:018:0067, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенченком В.І., зареєстрованого в реєстрі за номером 1721;

-квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4456;

-частки квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2019 року, виданого державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Антонченко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1696;

-частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності б/н, 06.11.2006, Українська міська рада.

-грошові кошти в сумі 313 926, 90 грн.які знаходяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк».

Щодо кола спадкоємців.

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 03 травня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дідківською Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за № 382. Згідно вказаного заповіту, ОСОБА_7 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, і на що він згідно із законом буде мати право, заповідає дружині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Цей заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 64129393, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №56030426 від 03 травня 2019 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 , щодо незаконності заповіту, не підтвердженні жодним доказом, чинність заповіту не спростовано.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею всього належного ОСОБА_7 майна за заповітом.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, право на спадщину також виникло у спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, а саме: неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та батька - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Факт родинних відносин ОСОБА_7 , з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , яка міститься в матеріалах справи.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, крім позивачів зверталися: ОСОБА_6 (матір померлого), ОСОБА_12 (батько померлого), ОСОБА_1 (дружина померлого) та ОСОБА_8 (повнолітній син померлого). При цьому ОСОБА_8 подав заяву про прийняття спадщини із пропуском строку встановленого на подання такої заяви, а відтак нотаріусом відмовлено останньому у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Сутність права на обов`язкову частку визначена у статті 1241 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Таким чином, інститут обов`язкової частки встановлює виключення із принципу свободи заповідального розпорядження, що має на меті захист майнових інтересів окремих спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у соціально-майновому аспекті.

До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України.

Згідно зі статтею 71 Закону України «Про нотаріат» у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності. Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявами (від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 ) про прийняття спадщини та видачу свідоцтв про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в оформленні спадкових прав та визначити частку, згідно ст. 63 СКУ у спадковому майні, яке було набуто в період зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 відмовлено, через відсутність документів, щоб підтверджували право власності на частку квартири АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_1 ; частку квартири АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,0662 га, що розташована за адресою с. Плюти Обухівського району Київської області, кадастровий номер :04:018:0067; вклади АТ «Укрексімбанк» в м. Києві; автомобіль Doblo Fiat державний номер НОМЕР_1 .

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).

У відповідності до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо визначення майна, яке спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України ( далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Зазначені норми закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбуватися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Під час розгляду вказаної справи, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що автомобіль марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та земельна ділянка, площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер земельної ділянки :04:018:0067 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та позивача ОСОБА_1 , а відтак позов в частині визнання права власності частину вказаного майна, як частку у спільному майні подружжя за ОСОБА_1 є обґрунтованим.

Також, сторонами не заперечується, що частки квартири АДРЕСА_2 та частки квартири АДРЕСА_3 , є особистою власністю ОСОБА_7 .

Разом з тим, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , заперечують факт того, що квартира АДРЕСА_1 та грошові кошти в сумі 313 926, 90 грн.які знаходяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк» є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та позивача ОСОБА_1 .

Так, обґрунтовуючи свої заперечення, відповідачі зазначають, що квартира АДРЕСА_1 , придбана за кошти що були перераховані йому Міністерством оборони України та є компенсацією за шкоду заподіяну здоров`ю.

З наданої відповідачем ОСОБА_1 копії платіжного доручення № від 21.09.2017 р. вбачається, що в графі «призначення платежу» зазначено: «перерахування коштів зг дог відповідно до пост кму від 19.10.2016 пл. ОСОБА_7 купівлі продажу квартири 4456.

З копії договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4456, вбачається, що предметом вказаного договору є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно п. 1.7 договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017, дружина покупця, ОСОБА_1 , надає згоду своєму чоловіку, ОСОБА_7 , на купівлю квартири, що відчужується за цим договором, оформлену заявою, справжність підпису на якій засвідчено 21.09.2017 року Головкіною Я.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 4455. Зміст цієї згоди доведено до відома продавця до підписання цього договору.

Згідно п. 2.3 договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017, покупець заявляє, що купує квартиру за кошти перераховані Управлінням соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року за № 719 «Питання забезпечення житлом сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь у зазначеній операції, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов», із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 21.02.2017 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року за № 719 «Питання забезпечення житлом сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь у зазначеній операції, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов» ( в редакції чинній на момент укладення договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2017 року), затверджено порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей.

Згідно ст.1 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення деяким категоріям осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 р. № 719, цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих осіб, визначених абзацами п`ятим - восьмим пункту 1 статті 10 (, а також для осіб з інвалідністю I-II групи, визначених пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та осіб, які втратили функціональні можливості нижніх кінцівок, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, та потребують поліпшення житлових умов, та перебувають на обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР , та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Згідно ст. 3 вказаного порядку, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають особи з інвалідністю I-II групи, визначені пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та особи, які втратили функціональні можливості нижніх кінцівок, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, які перебувають на квартирному облік.

Згідно п. 2 ст. 19 порядку, у разі прийняття рішення про призначення заявнику грошової компенсації комісія одночасно визначає розмір такої компенсації, виходячи з таких нормативів : за нормою 13,65 кв. метра жилої площі на особу з інвалідністю та кожного члена його сім`ї, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 21 цього Порядку.

Статтею 21 порядку визначено,що під час прийняття рішення щодо призначення грошової компенсації особі з інвалідністю, комісія, розраховуючи розмір такої компенсації, включає в такий розрахунок членів сім`ї особи з інвалідністю, які перебувають на квартирному обліку, незалежно від того, чи перебувають вони на такому обліку разом з особою з інвалідністю або окремо від неї, включаючи перебування на квартирному обліку особи з інвалідністю та членів її сім`ї у різних населених пунктах.

До членів сім`ї осіб з інвалідністю належать: дружина (чоловік), їх малолітні (до 14 років) та неповнолітні (до 18 років) діти; неодружені повнолітні діти, визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи; особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю війни I групи та доглядає за ним, за умови, що особа з інвалідністю війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка перебуває під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

З наведено вбачається, що грошові кошти, за які придбано спірну квартиру, не є компенсацією за шкоду заподіяну здоров`ю, як зазначили відповідачі, а є допомогою на поліпшення житлових умов певним категоріям осіб.

Вказаний висновок суду, також підтверджується тим, що відповідно до вказаного порядку, право на отримання допомоги має не кожен військовослужбовець, який отримав поранення та/або каліцтво, а лише особи з інвалідністю I-II групи, визначені пунктами 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та особи, які втратили функціональні можливості нижніх кінцівок, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, та які перебувають на квартирному обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 60 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відтак, відповідачами не доведено, що квартира АДРЕСА_1 , є особистою власністю ОСОБА_7 , а тому вимога позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на частину квартири АДРЕСА_1 , як частки у спільному майні подружжя є законною та обґрунтованою.

З виписки про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 в національній валюті, відкритого на ім`я ОСОБА_7 , за період з моменту відкриття рахунку 23.06.2022 по 11.07.2024 (далі виписка про рух коштів), наданої на ухвалу суду від 21.06.2024 вбачається, що в період з 23.06.2022 по 22.07.2022 зараховано грошові кошти в сумі 50087, 99 грн., витрачено 48166, 00 грн., залишок 1921,99 гр.

Вказані кошти отриманні ОСОБА_7 у період перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_1 а відтак є їхньою спільною сумісною власністю подружжя.

З виписки про рух коштів також вбачається, що в період з 23.07.2022 по 03.10.2022 зараховано грошові кошти в сумі 150852, 22 грн., витрачено 131074.13 грн., залишок 19778,09 грн.

Вказані кошти отриманні ОСОБА_7 у період коли він не перебував у шлюбі, а відтак є його особистою власністю.

З виписки про рух коштів вбачається, що в період з 04.10.2022 по 23.01.2023 зараховано грошові кошти в сумі 457 420, 38 грн., витрачено 165193,56 грн., залишок 292226,82 грн.

Вказані кошти отриманні ОСОБА_7 у період перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 а відтак є їхньою спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Підсумовуючи вищезазначене, до складу спадкової маси увійшло:

-частина автомобіля марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

-частина земельної ділянки, площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер земельної ділянки :04:018:0067;

-квартири АДРЕСА_1 ;

-частки квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.11.2019 року, виданого державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори Антонченко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 1696;

-частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право власності б/н, 06.11.2006, Українська міська рада.

-грошові кошти на загальному 166852, 5 грн. (961 грн. + 19778,09 грн. +146113,41 грн.) які знаходяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк».

Щодо права спадкування обов`язкової частки належної ОСОБА_12 .

ОСОБА_12 є спадкоємцем, що має право на обов`язкову частку у спадщині за законом відносно майна ОСОБА_7 та вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_12 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 .

З матеріалів спадкової справи № 13/2025 вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_12 є його син ОСОБА_3 , так як інший спадкоємець ОСОБА_16 (дружина померлого) відмовилася від прийняття спадщини, а також від обов`язкової частки у спадщині.

Після смерті ОСОБА_12 до складу його спадщини також увійшло право обов`язкової частки у спадковому майні ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Тобто, перехід права на прийняття спадщини за спадковою трансмісією не застосовуються щодо обов`язкової частки у спадщині. Право на обов`язкову частку у спадщині має особистий характер у тому розумінні, що цим правом наділяється виключно певне вичерпне коло спадкоємців першої черги, які є найбільш уразливими у задоволенні їх майнових інтересів (стаття 1241 ЦК України). Зокрема відповідним правом наділені особи, які в силу свого фізичного стану об`єктивно позбавлені здатності рівної, поруч з іншими особами, реалізації своїх прав, що вимагає додаткового їх захисту з боку держави. Тому право на обов`язкову частку прямо виключено зі спадщини, яка переходить до спадкоємців особи, що мала на це право. Разом з тим, якщо спадкоємець, що мав право на обов`язкову частку, прийняв спадщину і після цього помер, то його спадкоємці успадковують майно, до якого ввійшла прийнята обов`язкова частка. У такому випадку буде мати місце не перехід права на обов`язкову частку до спадкоємців, а прийняття спадщини у загальному порядку. Таким чином, право на обов`язкову частку у спадщині не входить до складу спадщини (спадкова маса) і не може бути передано спадкоємцеві в порядку спадкування.

Разом з тим, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у постанові від 22 квітня 2024, по справі № 346/2744/21, відступила від висновків щодо застосування норм права (частини третьої статті 1268 ЦК та статті 1241 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 450/328/15-ц (провадження № 61-14110св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2020 року в справі № 761/24381/14 (провадження 61-14459св18), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 2-93/2009 (провадження № 61-13648св20), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року в справі № 199/9931/15ц (провадження № 61-7525св18).

Так, Об`єднана палата зазначає, що тлумачення частини третьої статті 1268 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що законодавець встановив можливість прийняття спадщини постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини для будь-яких спадкоємців, в тому числі й обов`язкових спадкоємців. Тому обов`язковий спадкоємець може прийняти спадщину на підставі частини третьої статті 1268 ЦК; законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права; право на обов`язкову частку внаслідок прийняття спадщини обов`язковим спадкоємцем трансформується в майнове право, яке підлягає спадкуванню. Цивільний кодекс України, як основний регулятор спадкових відносин, не містить жодних обмежень чи заборон на спадкування такого права за відсутності його оформлення.

Враховуючи вищезазначене, при визначенні розміру часток, належних спадкоємцю за заповітом та спадкоємцям обов`язкової частки за законом, слід враховувати, що право ОСОБА_12 на обов`язкову частку в спадковому майні ОСОБА_7 , в порядку спадкової трансмісії перейшло до ОСОБА_3 .

Щодо розміру часток.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 510/350/16-ц зазначено, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом.

Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 5.10 розділу ІІ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 ЦК України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, до спадкування могли б бути закликані: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_8 , донька ОСОБА_5 , батько ОСОБА_12 та мати ОСОБА_6 , і розмір їх частки становив би 1/5 на кожного. Таким чином, розмір обов`язкової частки у спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_7 ставить 1/10 частки (половина частки від 1/5).

Враховуючи вищезазначене, спадкоємцям належать наступні частки у спадковому майні:

-по 1/10 від 1/2 (або по 1/20 від цілого) частини автомобіля марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у порядку спадкування обов`язкової частки;

-7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини автомобіля марки Fiat, модель Doblo, 2012 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачу ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом;

-по 1/10 від 1/2 (або по 1/20 від цілої) частини земельної ділянки, площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер земельної ділянки :04:018:0067, належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у порядку спадкування обов`язкової частки;

-7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини земельної ділянки, площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер земельної ділянки :04:018:0067, належить позивачу ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом;

-по 1/10 від 1/2 (або по 1/20 від цілої) частини квартири АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у порядку спадкування обов`язкової частки;

-7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини квартири АДРЕСА_1 , належить позивачу ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом;

-по 1/10 від 1/2 (або по 1/20 від цілої) частини квартири АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у порядку спадкування обов`язкової частки;

-7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини квартири АДРЕСА_2 , належить позивачу ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом.

-по 1/10 від 1/2 (або по 1/20 від цілої) частини квартири АДРЕСА_3 , належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у порядку спадкування обов`язкової частки;

-7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини квартири АДРЕСА_3 , належить позивачу ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом;

-грошові кошти, які знаходяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк» по 16865, 25 грн. належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , у порядку спадкування обов`язкової частки;

-грошові кошти, які знаходяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк» по 116796, 75 грн. належить позивачу ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З уточненої редакції позовних вимог в частині визнання прав власності на грошові кошти вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на грошові кошти в порядку спадкування за заповітом у розмірі 83426, 21 грн.

Оскільки суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, слід визнати право власності на грошові кошти в сумі 83426,21 грн.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вивчивши і проаналізувавши всі матеріали справи у їх сукупності, встановивши місце і час відкриття спадщини, коло спадкоємців, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо спірних правовідносин, суд вважає, що позивачі довели у судовому засіданні належними і допустимими доказами своє право на спадщину відносно майнових прав померлого ОСОБА_7 , тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, іншого способу (крім судового) захисту своїх прав позивачі не мають.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої , суд розглядає справи лише за зверненням особи та в межах заявлених нею вимог, у даній справі суд не вирішує питання про визнання права власності за іншими спадкоємцями ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , оскільки не заявлено такої позовної вимоги.

Керуючись ст. 12, 13, 19, 78, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268-1270, 1296 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя, визнання права власності на частку у порядку спадкування за заповітом, визнання права власності на частку в порядку спадкування обов`язкової частки задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як частку у спільному майні подружжя та на 7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини автомобіля марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер :04:018:0067, як частку у спільному майні подружжя, та на 7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини земельної ділянки загальною площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер :04:018:0067, у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , як частку у спільному майні подружжя, та на 7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/10 від 1/2 (або 7/20 від цілого) частини квартири АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку грошових коштів у розмірі 961 грн., як частка у спільному майні подружжя, та на грошові кошти в розмірі 83426,21 грн. у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину від частини (або 1/20 від цілої) автомобіля марки Fiat, модель Doblo, 2012року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину від частини (або 1/20 від цілої)земельної ділянки загальною площею 0,0662 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Плюти, кадастровий номер :04:018:0067, у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину від частини (або 1/20 від цілої) квартири АДРЕСА_1 , у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину від частини (або 1/20 від цілої) квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину від частини (або 1/20 від цілої) квартири АДРЕСА_3 у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частину грошових коштів в розмірі 16685,25 грн. у порядку спадкування обов`язкової частки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , що знаходяться на зарплатному рахунку № НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк».

В задоволені інших вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Б. Тиханський