ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/131/25
Провадження по справі 2/281/143/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Свинченко Г.Д.,

за участю:

секретаря судових засідань Михальченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Лугини цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 року представник позивача АТ «Сенс Банк» звернувся до Лугинського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.10.2013 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 630028920.

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 45332,83 грн.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" було прийнято рішення про зміну найменування банку АТ "Альфа-Банк" на АТ "Сенс Банк". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом у розмірі 45332,83 грн. та стягнути з неї понесені судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24.04.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на цивільний позов, в якому вона просить відмовити з задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що 01.10.2013 року ОСОБА_1 дійсно уклала з АТ "Альфа-Банк" угоду про обслуговування кредитної лінії № 630028920. Відповідачка позов не визнає, погоджується із сумою в частині простроченого тіла кредиту в сумі 19392,97 грн., а також в частині процентів за користування коштами в розмірі 1124,34 грн. Іншу частину позовних вимог вважає необгрунтованою, безпідставною, такою, що не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами. Відповідач визнає, що користувалася платіжною карткою АТ "Альфа-Банк", здійснювала за її допомогою безготівкові оплати, знімання готівки, однак, починаючи з 31.03.2022 року перестала сплачувати грошові кошти у зв`язку з російською агресією проти України, відсутністю роботи, внаслідок втрати заробітку. З квітня березня 2022 року відповідач карткою не користувалася, проте, позивач продовжував нараховувати заборгованість, списувати кошти та збільшувати кредитний ліміт без згоди відповідача. Відповідачка сплачувала грошові кошти починаючи з 31.03.2022 року по 31.08.2022 рік. Яким чином нараховується сума боргу є незрозумілим, просить позивача надати детальний розрахунок нарахування і надати відповідні пояснення. З наданого розрахунку не вбачається можливим перевірити таке нарахування, відповідачу воно не зрозуміле. До 31.08.2022 року відповідачка належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплачувала відсотки за користування ними. Надана до позову угода є нечитаємою, з неї неможливо встановити та вичитати умови підписаної угоди. Незрозуміло яка сума надавалася банком під час підписання угоди, чи підвищувалась ця сума протягом строку користування кредитом тощо. Зазначає, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Штрафні санкції щодо заборгованості, яка утворилась до 14.04.2014 року, мають списуватися тільки з моменту початку АТО. Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення повідомлень за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 та до електронного кабінету її представника в системі "Електронний суд".

Інших заяв по суті спору не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

01.10.2013 року ОСОБА_1 дійсно уклала з АТ "Альфа-Банк" угоду про обслуговування кредитної лінії № 630028920. Відповідно до зазначеної угоди ОСОБА_1 відкрила в банку рахунок та отримала картку, отримала від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75000 грн., з процентною ставкою 21% річних. Грошові кошти відповідач отримувала, користувалась ними та погашала заборгованість по кредиту, що підтверджується випискою по рахунку за період з 01.10.2013 року по 28.02.2023 року та визнається відповідачкою.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 630028920 від 01.10.2013 року станом на 28.02.2023 року наявна заборгованість, що становить в загальному розмірі 45332,83 грн., з яких 19392,97 грн. - прострочене тіло кредиту, 534,87 грн. - відсотки за користування кредитом, 24280,65 грн. - тіло кредиту, 1124,34 грн. - відсотки за прострочене тіло кредиту.

Відповідач користувалася кредитними коштами, вчиняла відповідні операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 року відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.

14.02.2025 року ОСОБА_1 була направлена досудова вимога АТ «СЕНС БАНК» щодо виконання договірних зобов`язань. Проте вимога не виконана.

Витягом з державного реєстру банків стверджується, що 01.12.2022 внесені зміни найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином суд дійшов висновку, що 01.10.2013 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної лінії № 630028920, відповідно до якої відповідач отримала від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75000 грн., користувалася платіжним засобом, що свідчить про те, що відповідач була обізнана про його існування, усвідомлювала наявність заборгованості та вчиняла дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За загальними принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Суд погоджується з сумою заборгованості, заявленої позивачем, визнає її математично коректною відносно обумовлених сторонами договору суми кредиту, терміну користування коштами, характеру спеціальної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача, інші розрахунки нею не подавались, як і докази того, що ОСОБА_1 відноситься до осіб, що були зареєстровані або проживали на території населених пунктів, де проводилася АТО.

Також під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що статтею 204 ЦК України регламентована презумпція правомірності правочину. Відповідно до наведеної норми права, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Угода про обслуговування кредитної лінії № 630028920 від 01.10.2013 року недійсною, розірваною чи припиненою не визнана.

Оскільки позивач довів належними доказами факт укладення кредитного договору, невиконання його умов відповідачем, а також розмір боргу, правильність якого відповідачем не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення повністю позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» боргу за угодою про обслуговування кредитної лінії № 630028920 від 01.10.2013 року у розмірі 45332,83 грн.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь АТ «Сенс Банк» судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, б. 100, м. Київ, 03150) заборгованість за кредитним договором № 630028920 від 01.10.2013 року у розмірі 45332 (сорок п`ять тисяч триста тридцять дві) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (, місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, б. 100, м. Київ, 03150) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Галина Свинченко