Справа № 291/1462/18
Провадження №2/291/2/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 вересня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кащук Л.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Химчука В.Л.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Остапчука І.В.,

представника відповідача Сокіл О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в с-щі Ружин цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом

Представника позивача Химчука Володимира Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1

до ОСОБА_2 , Ружинської селищної ради Житомирської області, третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного реєстратора Ружинської селищної ради Житомирської області, Сертифікованого інженера землевпорядника Барсука Ігора Вікторовича, Товариство з обмеженою відповідальністю Геометр

про скасування рішення Ружинської селищної ради про затвердження рішення комісії з врегулювання земельних спорів, про скасування рішення сесії Ружинської селищної ради про передачу у власність земльної ділянки, про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача, адвокат Химчук В.Л., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Ружинської селищної ради Житомирської області, третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного реєстратора Ружинської селищної ради Житомирської області, Сертифікованого інженера землевпорядника Барсука Ігора Вікторовича, Товариство з обмеженою відповідальністю Геометр, в якому просить: скасувати рішення XX сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 17.02.2017 року про затвердження рішення комісії з врегулювання земельних спорів від 09.02.2017 року; скасувати рішення XXV111 сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20.10.2017 року в частині: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для передачі її у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ; передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0.25 га,кадастровий номер :05:001:0066 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд , що розташована за адресою АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252, номер запису про право власності 23072343.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 в 1980 році набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 . Житловий будинок розміщений на земельній ділянці орієнтовною площею 0.25 га із яких 0.05 га ще 30 квітня 197 6 року були виділені ОСОБА_1 рішенням правління колгоспу ім.Леніна с.Ружин Житомирської області.

20 червня 2018 року позивач уклав договір з ПП «Глобус-777»,, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 .

Під час розроблення проекту землеустрою ПП «Глобус-777» призупинило виконання робіт ,оскільки прийшло до висновку про те, що межа суміжної приватизованої земельної ділянки

ОСОБА_2 , кадастровий номер :05:001:0066 АДРЕСА_1 проходить по виступаючій частині будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1

ПП «Глобус-777» у листі повідомило ОСОБА_1 про те,що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 допущені порушення ст.39 Земельного Кодексу України, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»,та Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів , затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №71.

Згідно ДБН 360-92 (п.З.25*) відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни повинна становити не менше 1 м.

Як вбачається із Інформаційної довідки №127138320 від 11.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності : -на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ,на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10.10.2013 р. у справі №291/1062/13-ц ,номер запису про право власності 6831223 ;

12.08.2015 -на 1/2 частину житлового будинку по

АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку , номер 567 , видавник приватний

нотаріус Ходаківська Леся Миколаївна ,Ружинський районний нотаріальний округ ,Житомирська область, номер запису про право власності 6831223;

12.10.2017 - на земельну ділянку площею 0.25 га за

місцезнаходженням АДРЕСА_1 ,кадастровий номер

:05:001:0066 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Підстава виникнення права власності :рішення органу місцевого самоврядування ,про затвердження документації із землеустрою ,серія та номер:XXVI11 сесія VII скликання, виданий 20.10.2017 Ружинською селищною радою Житомирської області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252. Номер запису про право власності 23072343 від 25.10.2017.

При отриманні відповідних копій документів із Ружинської селищної ради і ГУ Держгеокадастру у Житомирській області - копії проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 позивач прийшов до висновку ,що окрім недотримання розробниками проекту землеустрою п.3.25* ДБН 360-92, порушення щодо передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_2 допустила і Ружинська селищна рада при прийнятті вищевказаних рішень.

Позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позові та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечували щодо заявлених позовних вимог за безпідставністю, в задоволенні їх просили відмовити. Подали відзив на позов, в якому зазначив, що позивач умисно подав усі позовні вимоги у порядку цивільного судочинства з метою вписатися у строки позовної давності, які він пропустив, якби звернувся до суду з вимогами в порядку КАС України. Відповідно ст.20 ЦПК України не дозволяється об`єднання у одне провадження вимог, які мають розглядатися за правилами різних видів судочинства. В даному випадку у відповідності до ч.1 ст.255 ЦПК України провадження у справі за позовом щодо скасування рішення XX сесії VII скликання Ружинської селищної ради від 20.10.2017 року щодо затвердження рішення комісії з врегулювання земельних спорів від 09.02.2017 року підлягає закриттю тому, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Згідно плану забудови від 15.09.1976 року відстань від будинку до межі ділянки, яка нині належить ОСОБА_2 дорівнює біля 30 см. На час забудови та більше 40 років така ситуація влаштовувала позивача, аж поки не стало питання приватизації. Також якщо уважно оглянути викопіювання, яке надав позивач то видно, що будинок ОСОБА_2 знаходиться на межі ділянки, а межа ділянки ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 взагалі проходить посеред будинку ОСОБА_3 .. В такому разі незрозуміло чи об`активне та достовірне викопіювання, яке надав позивач. Розміри ділянки ОСОБА_1 згідно викопіювання 0.25 га у межах передбачених законом. Позивач вказує, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 допущено порушення ст.39 ЗК України та ДБН 360-92. Вимоги ДБН 360-92 не можуть застосовуватись до будівель збудованих у 70-х роках 20 століття в СРСР. де діяли зовсім інші норми. У 1976 році позивачу потрібно було проектувати і будувати будинок на відстані не ЗО сім. від межі, а один метр і більше. Рішенням Ружинського районного суду від 15.03.2018 року по справі № 291/1430/15-ц встановлено, що відповідно до супровідного листа № 102 від 11.02.2015 року, направленого ОСОБА_1 , вбачається, що рішенням Ружинської селищної ради від 30.01.2015 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування акту інвентаризації та узгодження меж від 22.06.1994 року та встановлення межі. Таким чином рішення Ружинської селищної ради від 30.01.2015 року позивачем не оскаржувалось і не скасоване, а отже рішення законне і порушень прав позивача немає. Також у рішенні Ружинського районного суду від 15.03.2018 року по справі № 291/1430/15-ц встановлено: «Позивач зазначає в позові, що в 2007 році він не здійснив приватизації своєї ділянки, так як землевпорядник не встановив межу між ділянками. Тобто про проблеми межі чи її порушення позивач дізнався в 2007 році, хоча повинен був знати з 1968 року, тобто моменту оформлення права власності в порядку спадкування, так як гідроспоруду не можна миттєво забрати чи засипати лопатою. Якщо гідроспоруда вибула із володіння позивача, то де правовстановлюючі документи на гідроспоруду. При цьому згідно наданих суду документів та огляду в суді документації по інвентаризації меж інституту «Житомирагропроект» та картографічних матеріалів межа (між земельною ділянкою ОСОБА_2 та земельною ділянкою ОСОБА_1 існує з 1954 року по даний час. При цьому загальновідомим є розуміння того, що межа не є власністю окремої особи, а поняття межова гідроспоруда відсутнє взагалі, а отже позов безпідставний».

Представник Ружинської селищної рада в судовому засіданні заперечувала щодо заявлених позовних вимог за безпідставністю, в задоволенні їх просили відмовити. Подали відзив на позов в якому зазначили, що визначення того, що таке індивідуальний акт (рішення) суб`єкта владних повноважень дається у ст.4 КАСУ. Відповідно індивідуальний акт акт(рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Конституційний Суд України у п.4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування приймають нормативні та ненормативні акти. До останніх належать акти, які передбачають конкретні приписи, зверненні до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразового і після реалізації вичерпують свою дію фактом їх виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`активних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі. Виходячи з такого тлумачення, в задоволенні позовів про визнання недійсними ненормативних актів потрібно відмовляти через те, що вони, по суті, втратили свою дію і більше не існують, як і припинили існування відповідні правовідносини. Таким чином, спір, щодо оскарження рішення про затвердження проекту відведення та передання земельної ділянки у власність чи користування можна розглядати по суті лише тоді, коли такий акт ще не реалізований. Право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку зареєстровано 12.10.2017 року, тобто правовідносини, щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 закінчилися 12.10.2017 року і вже не існують. Неможливо скасувати те, що не існує. Крім того однією із причин необхідності скасування вище зазначених рішень позивач вказує відсутність його підпису на акті узгодження меж земельної ділянки та акті прийомки-передачі межових знаків, у зв`язку із його незгодою підписувати ці акти. Але відсутність підпису позивача на зазначених актах не є підставою визнавати рішення органу місцевого самоврядування незаконним.

Державний реєстратор Ружинської селищної ради Житомирської області в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позовних вимог позивача, зазначила що державна реєстрація земельної ділянки ОСОБА_2 була проведена в межах чинного законодавства на підставі поданих відповідних документів, а тому в задоволенні позову просила відмовити. В подальшому в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення судового засідання у її відсутність.

Третя особа, сертифікований інженер землевпорядник ОСОБА_4 в судовому засіданні зеперечував, щодо заявленного позову. В подальшому в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений.

Третя особа, сертифікований інженер землевпорядник Товариство з обмеженою відповідальністю Геометр в судовому засіданні зеперечував, щодо заявленного позову. В подальшому в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлене. Згідно поданих птсьмових пояснень зазначив, що складання документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на замовлення ОСОБА_2 здійснювалось ТОВ Геометр у повній відповідності до умов договору на виконання робіт №54 від 02.06.2016 р. та на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, як це передбачено статтею 22 Закону України Про землеустрій.

Так 20.05.2016 року Ружинська селищна рада Житомирської області прийняла рішення яким надала дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність з метою будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,0500 гав АДРЕСА_1 , яка перебувала у його користуванні.

Саме на підставі вище зазначеного Договору та рішення Ружинської селищної ради ТОВ «ГЕОМЕТР» здійснило комплекс робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2830 га громадянину ОСОБА_2 (0,2500 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,0330 га - для ведення особистого селянського господарства). Щодо узгодження спільної межі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , то тут повідомляють наступне. Погодження зовнішніх меж земельної ділянки здійснював замовник. Акт узгодження зовнішніх меж земельної ділянки від 28.07.2016 року ОСОБА_1 відмовився підписувати. Замовник надав ТОВ «ГЕОМЕТР» Протокол засідання комісії з врегулювання земельних спорів №10 від 09.02.2017 року Ружинської селищної ради. Згідно даного Протоколу комісією було рекомендовано проводити подальшу розробку проектної документації із землеустрою без підпису ОСОБА_1 . Складання документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки на замовлення ОСОБА_2 здійснювалось ТОВ Геометр у повній відповідності до умов договору на виконання робіт №54 від 02.06.2016 р. та на підставі відповідного рішення органу місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, як це передбачено статтею 22 Закону України Про землеустрій.

Так 20.05.2016 року Ружинська селищна рада Житомирської області прийняла рішення яким надала дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність з метою будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,2500 га, ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0,0500 гав АДРЕСА_1 , яка перебувала у його користуванні.

Щодо узгодження спільної межі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , то тут повідомляємо наступне. Погодження зовнішніх меж земельної ділянки здійснював Замовник.

Акт узгодження зовнішніх меж земельної ділянки від 28.07.2016 року ОСОБА_1 відмовився підписувати. Замовник надав ТОВ «ГЕОМЕТР» Протокол засідання комісії з врегулювання земельних спорів №10 від 09.02.2017 року Ружинської селищної ради. Згідно даного Протоколу комісією було рекомендовано проводити подальшу розробку проектної документації.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази встановив наступне.

Судом встановлено що ОСОБА_1 в 1980 році набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР виданого Виконавчим комітетом Ружинської районної ради народних депутатів на підставі рішення №179 від 29.05.1976 року,технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 26.12.1989 року,Інформаційною довідкою №127140273 від 11.06.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Житловий будинок розміщений на земельній ділянці орієнтовною площею 0.25 га із яких 0.05 га ще 30 квітня 1976 року були виділені ОСОБА_1 рішенням правління колгоспу ім.Леніна с.Ружин Житомирської області, підтверджується випискою із протоколу зборів уповноважених колгоспників колгоспу від 30.04.1976 року.

20 червня 2018 року позивач уклав договір з ПП «Глобус-777»,, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність по АДРЕСА_2 , що підтверджується договором №22 на виконання робіт із землеустрою.

Під час розроблення проекту землеустрою ПП «Глобуч-777» призупинило виконання робіт ,оскільки прийшло до висновку про те, що межа суміжної приватизованої земельної ділянки

ОСОБА_2 ,кадастровий номер :05:001:0066 АДРЕСА_1 проходить по виступаючій частині будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1

ПП «Глобус-777» у листі повідомило ОСОБА_1 про те, що при приватизації земельної ділянки ОСОБА_2 допущені порушення ст.39 Земельного Кодексу України, ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»,та Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року №71.

Згідно ДБН 360-92 (п.З.25*) відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. Дане стверджується повідомленням ПП «Глобус-777» викопіюванням із кадастрової карти (плану та іншої картографічної документації; зведеним кадастровим планом земельних ділянок по АДРЕСА_3 укладеного ПП «Глобус-777», планом меж земельної ділянки по АДРЕСА_2 ,складеного ПП «Глобус-777», кадастровим планом земельної ділянки ОСОБА_1 ,складеного ПП «Глобус-777».

Як вбачається із Інформаційної довідки №127138320 від 11.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності :

-22.08.2014 року на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 ,на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10.10.2013 р. у справі №291/1062/13-ц ,номер запису про право власності 6831223 ;

-12.08.2015 року на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку ,номер 567 ,видавник приватний нотаріус Ходаківська Леся Миколаївна ,Ружинський районний нотаріальний округ ,Житомирська область, номер запису про право власності 6831223;

-12.10.2017 року на земельну ділянку площею 0.25 га за місцезнаходженням АДРЕСА_1 ,кадастровий номер :05:001:0066 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Підстава виникнення права власності :рішення органу місцевого самоврядування ,про затвердження документації із землеустрою, серія та номер:XXVI11 сесія VII скликання, виданий 20.10.2017 Ружинською селищною радою Житомирської області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252. Номер запису про право власності 23072343 від 25.10.2017.

Як вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи 11 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до Ружинської селищної ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд та 0.05 га, для ведення особистого селянського господарства , які розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішенням ЇХ сесії VII скликання від 20 травня 2016 року Ружинська селищна рада надала дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі її у власність.

09 лютого 2017 року комісією з врегулювання земельних спорів Ружинської селищної ради прийняте рішення, яким рекомендовано землевпорядній організації подальшу розробку проектної документації по приватизації земельної ділянки без підпису суміжника.

Комісія своє рішення обґрунтувала тим що ОСОБА_2 подав заяву про те, що ОСОБА_1 , як один із 4 користувачів суміжних земельних ділянок відмовився від підпису погоджених меж, що унеможливлює подальшу роботу по виготовленню проектної документації яку проводить заявник. ОСОБА_1 на засідання комісії не з`явився , завчасно повідомлений. Підтверджується протоколом №10 засідання комісії з врегулювання земельних спорів Ружинської селищної ради від 09 лютого 2017 року.

Рішенням XX сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 17.02.2017 року затверджено рішення комісії з врегулювання земельних спорів від 09.02.2017 року. Дане стверджується рішенням XX сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 17.02.2017.

Рішенням XXV111 сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20.10.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для передачі її у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд ;передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд . Підтверджується рішенням р XXVIІІ сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20.10.2017 року .

Як вбачається з поясне6нь позивача та його представника ні комісія ради, ні сесія ради не з`ясували причину земельного спору, будь-які документи з цього питання не розглядали, а обмежились констатацією факту про формальну відмову ОСОБА_1 підписати акт узгодження меж, що призвело до порушення прав ОСОБА_1 при приватизації ОСОБА_2 земельної ділянки.

Рішення ради про вирішення земельного спору ОСОБА_1 не було передано відповідно до ч.5 ст.159 ЗК України.

Про прийняте рішення ОСОБА_1 дізнався тільки в липні 2018 року. Доказом чого є отримання відповідних копій документів свідчить лист Ружинської селищної ради від 31.07.2018 р. №619.

Так, згідно статті 39 Земельного Кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Критерії визначення розмірів земельних ділянок, необхідної для обслуговування житлових будинків, та порядок визначення розмірів містяться в ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та Державних санітарних правилах планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 (надалі ДБН 360-92).

Згідно з ДБН 360-92 (п.3.25*) відстань до бічної межі ділянки

від найбільш виступаючої конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Таким чином, визначення розміру земельної ділянки для

обслуговування житлового будинку необхідно здійснювати на підставі чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, враховуючи у кожному окремому випадку відповідні критерії розміщення житлового будинку, його характеристики, проектну документацію міста, району міста тощо, але в будь-якому випадку такий розмір не може бути меншим, ніж один метр до бічної межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будівлі.

Відповідно до ч.1,3 ст.158 Земельного кодексу України земельні спори вирішують органи місцевого самоврядування у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Згідно з ч.1 ст.159 ЗК земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

4.2 ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Як передбачено ч.3 цієї статті відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

За змістом ч.5 ст.159 ЗК рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Ст.160 ЗК визначає права і обов`язки сторін при розгляді земельних спорів,зокрема.

Сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Наведені положення ЗК в редакції ,що діяла на час розгляду заяви комісією ради і прийняття рішення радою.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищні, ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частина 2 цієї статті до представницьких органів місцевого самоврядування відносить селищного голову, виконавчий орган місцевого самоврядування , що діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Як передбачено п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях селищної міської вирішуються питання відповідно до закону регулювання земельних відносин.

Це положення слід співвідносити з пп. 5 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом віднесено до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Разом з тим, якщо відповідне звернення надходить, земельні спори можуть розглядатись спеціально створеними постійними комісіями органу місцевого самоврядування відповідно до статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою.

Як вбачається з пояснень представника позивача та встановлено в судовому засіданні 11 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Ружинської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельних ділянок у власність орієнтовною площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд,та 0.05 га для ведення особистого селянського господарства ,які розташовані в АДРЕСА_1 .

Рішенням ЇХ сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20 травня 2016 року наданий дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі її у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку ,господарських будівель і споруд ,ведення особистого селянського господарства орієнтовними площами 0,25 га для ОЖБ та 0.05 га для ведення ОСГ в АДРЕСА_1 яка знаходиться в його користуванні.

02 червня 2016 року ОСОБА_2 уклав договір з ТОВ «Геометр» на проведення комплексу землевпорядних робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Оскільки позивач не погоджувався підписати акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт прийомки -передачі межових знаків на зберігання ,то ОСОБА_2 з заявою про вирішення земельного спору звернувся до Ружинської селищної ради.

09 лютого 2017 року комісією з врегулювання земельних спорів Ружинської селищної ради прийняте рішення ,яким рекомендовано землевпорядній організації продовжити подальшу розробку проектної документації по приватизації земельної ділянки без підпису суміжника.

Комісія своє рішення обґрунтувала тим,що ОСОБА_2 подав заяву про те,що ОСОБА_1 , як один із 4 користувачів суміжних земельних ділянок відмовився від підпису погоджених меж,що унеможливлює подальшу роботу по виготовленню проектної документації , яку проводить заявник. ОСОБА_1 на засідання комісії не з`явився, завчасно повідомлений.

Рішенням XX сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 17.02.2017 року затверджено рішення комісії з врегулювання земельних спорів від 09.02.2017 року.

Рішенням XXV111 сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20.10.2017 року затверджено проект

землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для передачі її у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і

обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд . Дане підтверджується матеріалами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ..

Як вважає позивач та його представник неправомірні дії ОСОБА_2 виражаються у наступному.

Так,при поданні заяви і при розгляді її комісією з врегулювання земельних спорів Ружинською селищною радою ОСОБА_2 приховав підстави виникнення земельного спору, а саме : бічна межа земельної ділянки ,яка передається йому у власність проходить по найбільш виступаючій конструкції стіни будинку ОСОБА_1 , що унеможливлює обслуговувати житловий будинок. Мінімальна відстань повинна становити не менше 1 метра.

Натомість , ОСОБА_2 земельний спір перевів у площину простого формального небажання ОСОБА_1 підписати акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки. Окрім того, ОСОБА_2 підписав 28.07.2016 р. акт погодження зовнішніх меж земельної ділянки ,акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Дані обставини вплинули на рішення Ружинської селищної ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Ч.1 ст.3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства:

5) судовий захист цивільного права та інтересу;

6) справедливість, добросовісність та розумність.

За змістом ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Ч.3 ст.13 ЦК України застерігає: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як передбачено ч.4 ст.13 ЦК України при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Ч.6 ст.13 ЦК України передбачає,що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Згідно статті 39 Земельного Кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Критерії визначення розмірів земельних ділянок, необхідної для обслуговування житлових будинків, та порядок визначення розмірів містяться в ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та Державних санітарних правилах планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 (надалі ДБН 360-92).

Згідно з ДБН 360-92 (п.3.25*) відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Таким чином, визначення розміру земельної ділянки для обслуговування житлового будинку необхідно здійснювати на підставі чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, враховуючи у кожному окремому випадку відповідні критерії розміщення житлового будинку, його характеристики, проектну документацію міста, району міста тощо, але в будь-якому випадку такий розмір не може бути меншим, ніж один метр до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни будівлі.

Відповідно до ст.103 ЗК України:

-ч.1- власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо);

-ч.2- власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив);

-ч.3- власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Як передбачено ч.1 ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Згідно ч.2 ст.107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Ч.3 ст.107 ЗК України передбачено,що у випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Відповідно до ч.1,3 ст.158 Земельного кодексу України земельні спори вирішують органи місцевого самоврядування у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Згідно з ч.1 ст.159 ЗК земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви.

4.1 ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Як передбачено ч.3 цієї статті відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

За змістом ч.5 ст.159 ЗК рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Ст.160 ЗК визначає права і обов`язки сторін при розгляді земельних спорів,зокрема.

Сторони, які беруть участь у земельному спорі, мають право знайомитися з матеріалами щодо цього спору, робити з них виписки, брати участь у розгляді земельного спору, подавати документи та інші докази, порушувати клопотання, давати усні і письмові пояснення, заперечувати проти клопотань та доказів іншої сторони, одержувати копію рішення щодо земельного спору, і, у разі незгоди з цим рішенням, оскаржувати його.

Рішенням XXVI11 сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20.10.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для передачі її у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, передано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0.2500 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку ,господарських будівель та споруд . Дане стверджується рішенням XXV111 сесії VII скликання Ружинської селищної ради Житомирської області від 20.10.2017 року).

Позивач та його представник зазначає,що ні виконавчий комітет ради,ні постійна депутатська комісія ради з питань екології та земельних ресурсів Ружинської селищної ради не розглядали заяву ОСОБА_2 про вирішення земельного спору.

Селищна рада на пленарному засіданні обмежилась доповіддю Семенчука 1.1, -заступника селищного голови про протокол комісії по врегулюванню земельних спорів.

Р-)

З огляду на вищевикладене суд вважає такі процедурні порушення (тобто порушення порядку розгляду) не є підставою для скасування рішення селищної ради

Ч. З статті 158 Земельного кодексу України (ЗКУ) передбачає, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Це положення слід співвідносити з пп. 5 п. "б" ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом віднесено до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Порядок розгляду таких спорів передбачений статтею 159 ЗКУ. Підставою є заява однієї із сторін, спір розглядається у місячний термін з дня подання заяви за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин. У рішенні органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів визначається порядок його виконання.

Як передбачено п.34) ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються питання відповідно до закону регулювання земельних відносин.

Разом з тим, якщо відповідне звернення надходить, земельні спори можуть розглядатись спеціально створеними постійними комісіями органу місцевого самоврядування відповідно до статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Протоколи засідань комісії підписуються головою і секретарем комісії. Перелік, функціональна спрямованість і порядок організації роботи постійних комісій визначаються регламентом відповідної ради та Положенням про постійні комісії, що затверджується радою.

Окрім того,згідно статті 39 Земельного Кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

В Постанові Пленуму Верховного суду України від 16.04.04 № 7 зазначено, що розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил тощо.

Критерії визначення розмірів земельних ділянок, необхідної для обслуговування житлових будинків, та порядок визначення розмірів містяться в ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» та Державних санітарних правилах планування та

забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173 (надалі ДБН 360-92).

Згідно з ДБН 360-92 (п.3.25*) відстань до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни повинна становити не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

Таким чином, визначення розміру земельної ділянки для обслуговування житлового будинку необхідно здійснювати на підставі чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм, правил, враховуючи у кожному окремому випадку відповідні критерії розміщення житлового будинку, його характеристики, проектну документацію міста, району міста тощо, але в будь-якому випадку такий розмір не може бути меншим, ніж один метр до бічної межі ділянки від найбільш виступної конструкції стіни будівлі.

Як вбачається із Інформаційної довідки №127138320 від 11.06.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 12.10.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0.25 га за місцезнаходженням АДРЕСА_1 ,кадастровий номер :05:001:0066 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку ,господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Підстава виникнення права власності :рішення органу місцевого самоврядування ,про затвердження документації із землеустрою ,серія та номер:XXVI11 сесія VII скликання,виданий 20.10.2017 Ружинською селищною радою Житомирської області. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 252.Номер запису про право власності 23072343 від 25.10.2017.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (надалі Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

Згідно п. 1) ч.І ст.4 Закону №1952-IV державній реєстрації прав підлягає право власності.

За змістом ч.І ст.5 Закону №1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки,

будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Як передбачено ст.6 Закону №1952-IV організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав:

виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;акредитовані суб`єкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

4.1 ст.11 Закону №1952-IV передбачено ,що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до чі.ст.12 Закону №1952-IV Державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Згідно з ч.І ст.15 Закону №1952-IV реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

4.2 ст.2б Закону №1952-IV у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

На підставі вищевикладеного порушень зі сторони державного реєстратора при реєстрації прав власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 судом не встановлено.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що позивач ОСОБА_1 прийшов замовити до нього технічну документацію, про що з ним було укладеного відповідний договір. Заміри земельної ділянки виконувалися шляхом вимірювання відповідними препаратами, був присутній при цьому. Суміжна земельна ділянка була з межею, але пізніше проведення робіт було відкладено. Норма 1 м, а було встановлено що є 30 см. Межа проходила від виступаючої стіни (кута будинку). ОСОБА_1 надава документи про земельну ділянку, паспорт забудовника, який був орієнтиром, там встановлені межі. З однієї сторони межі проходить канава. У зв`язку з чим було припинені роботи з розробки технічної документації. Чи давалась відповідь про це ОСОБА_1 не пам`ятає. До початку канави від кута будинку була відстань десь пів метра. Згідно документації про забудову, всі норми додержані. В паспорті забудовника встановлені межі.

У судовому рішенні Ружинського районного суду Житомирської області від 15.03.2018 року, щодо спору про межу між домоволодіннями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування акту інвентаризації та узгодження меж від 22.06.1994 року та встановлення меж було відмовлено в повному обсязі. Судом встановлено, що згідно наданих суду документів та огляду в суді документації по інвентаризації меж інституту «Житомирагропроект» та картографічних матеріалів межа існує з 1954 року по даний час. Тобто судовим рішенням яке набрало законної сили встановлено, що межа між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує у зазначеній конфігурації з 1954 року. Зазначені обставини відповідно до ст.82 ЦПК доказуванню не підлягають.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення експертизи з питань землеустрою №2024/19-25 від 24.02.2021 року за результатами проведених досліджень невідповідностей Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2830 га ОСОБА_2 , 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) (02.01), 0,0330 га-для ведення особистого селянського господарства (01.03) на території АДРЕСА_1 , вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, чинних на дату затвердження вказаного проекту землеустрою, які впливають на результати заходів передбачених цим проектом не виявлені (т.3 а.с.222-226). Даний висновок в судовому засіданні було підтверджено показами судового експерта.

Зідно з положеннями статті 55 Закону № 858-IV установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі - Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах)) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справах № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) та № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18).

Однією із причин необхідності скасування вище зазначених рішень позивач вказує відсутність його підпису на акті узгодження меж земельної ділянки та акті прийомки-передачі межових знаків, у зв`язку із його незгодою підписувати ці акти.

У постанові від 18.04.2018 року у справі №445/297/17 КЦС ВС зазначив, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акту узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки. Тому відсутність підпису позивача на зазначених актах не є підставою визнавати рішення органу місцевого самоврядування незаконним.

На підставі вищевикладеного, суд встановив наступне, при затвердженні проекту землеустрою ОСОБА_2 селищна рада діяла в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством. Проект землеустрою погоджений згідно ст. 186-1 Земельного кодексу України. Рішення ради прийнято в межах своїх повноважень на пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу, а тому не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Представника позивача Химчука Володимира Леонідовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ружинської селищної ради Житомирської області, третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державного реєстратора Ружинської селищної ради Житомирської області, Сертифікованого інженера землевпорядника Барсука Ігора Вікторовича, Товариство з обмеженою відповідальністю Геометр про скасування рішення Ружинської селищної ради про затвердження рішення комісії з врегулювання земельних спорів, про скасування рішення сесії Ружинської селищної ради про передачу у власність земльної ділянки, про скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку відмовити.

Повне рішення по справі складено 25.09.2024 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_4 ;

відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_5 ;

відповідач Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області, місце знаходження: 13601, Житомирська область, Бердичівський район, с-ще Ружин, вул. Незалежності,2, ;

третя особа державний реєстратор Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області, місце знаходження: 13601, Житомирська область, Бердичівський район, с-ще Ружин, вул. Незалежності,2, ;

третя особа: сертифікований інженер землевпорядник ОСОБА_4 , місце знаходження вул.Довженка, 47, оф.131, м.Житомир, 10002, РНОКПП НОМЕР_2 ;

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Геометр, місце знаходження: вул.Довженка, 47, оф.131, м.Житомир, ;

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області О. В. Митюк