Провадження № 2/686/4316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі судді Павловської А.А.,

справа № 686/10756/25;

сторони:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження) цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції учасників справи

17 квітня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування поданого позову зазначив, що 07.07.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2110252, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 7200 гривень строком на 22 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1,90% в день.

08.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (правонаступником ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна») був укладений договір Факторингу №1-08022022, за умовами якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2110252 у сумі 20481,60 гривень, з яких: 7200,00 гривень заборгованість по тілу; 13281,60 грн. сума заборгованості за відсотками.

Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами.

Відповідач не виконав свого обов`язку за умовами договору, кредит та нараховані за його користування відсотки не повернув.

З врахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 2110252 від 07.07.2021 року в сумі 20481,60 гривень, а також сплачений судовий збір.

Відповідач подано до суду відзив на позов у справі №671/573/25.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

29.09.2025 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 07.07.2021 було укладено кредитний договір № 2110252, за умовами якого позикодавець зобов`язався надати, а позичальник - отримати і повернути кредит у сумі 7200,00 гривень строком на 22 дні зі сплатою відсотків в розмірі 1,90% в день (арк. спр. 12-19).

08.02.2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (правонаступником ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна») був укладений договір Факторингу №1-08022022, за умовами якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС»

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 2110252 у сумі 20481,60 гривень, з яких: 7200,00 гривень заборгованість по тілу; 13281,60 грн. сума заборгованості за відсотками.

4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосованінорми права

Дослідивши докази, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких мотивів.

Так, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Разом із тим, позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» не надано належних доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитного договору на рахунок відповідача.

Так, суд не бере до уваги наданий позивачем документ про перерахування коштів (арк. спр. 35), оскільки він не містить найменування, дати оформлення і адресата надання інформації. В його тексті зазначено, зокрема: «Між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів…», однак не вказано, між якими саме підприємствами, що унеможливлює встановлення тієї обставини, чиї кошти, згідно наведеної інформації, перераховано за зазначеними реквізитами.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

У своїй позовній заяві ТОВ «СВЕА ФІНАНС» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Додані до позовної заяви копії кредитного договору, факторингового договору, розрахунок заборгованості не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, розрахунок заборгованості за кредитним договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Також суд звертає увагу на те, що перехід права вимоги від первісного кредитора до позивача належно не підтверджено. Позивачем надано суду копію першої і останнього сторінки Реєстру боржників (арк. спр. 39 - 40) та витяг з реєстру боржників (арк. спр. 41), проте в обох цих документах відсутнє найменування боржника, тобто прізвище, ім`я, по батькові відповідача.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до частини другої статті 9Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних заздійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В матеріалах справи міститься витяг з реєстру боржників №1 до Договору факторингу №1-08022022 від 08 лютого 2022 (арк.спр.41), в якому в графі «№(порядковий номер запису в оригінальному реєстрі)» зазначено №4663, однак в графі «П.І.Б./найменування боржника, РНОКПП боржника, паспортні дані (серія, номер)» ідентифікуючі відомості щодо зазначеного відсутні.

Відтак ані факт видачі кредиту, а отже виникнення права вимоги, ані факт переходу права вимоги за кредитним договором № 2110252 від 07.07.2024 позивачем належним чином не підтверджено.

Отже, позивачем не надано достатніх доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог, внаслідок чого в позові слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. ст. 263 - 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Хмельницькому апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: