Справа № 188/3490/24
Провадження № 2/188/1155/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року с-ще Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючої судді Курочкіної О.М.

секретар судового засідання Сахно А.А.

188/3490/24

позивач: ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач:

Лисичанська міська військова адміністрація Сіверськодонецького району Луганської області

третя особа:

державний нотаріус Першої Полтавської державної нотаріальної контори Вербецька Тетяна Михайлівна

про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 05.05.1987 ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_3 , яка згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.08.2023 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтаві, Полтавської області.

У межах встановленого законом строку Позивач звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої дружини ОСОБА_3 , яка складається із квартири АДРЕСА_1 .

Проте, державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Вербецькою Т. М. за результатами розгляду звернення Позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024, згідно із якою Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 .

В обгрунтування відмови у видачі свідоцтва на вказану квартиру, державним нотаріусом зазначено, що відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 не внесені до Реєстру речових прав на нерухоме майно й відсутні документи на підтвердження державної реєстрації права власності спадкового майна. При цьому, витребування таких документів унеможливлене, оскільки зберігачем таких документів є Лисичанське комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації"", яке знаходиться на тимчасово окупованій території. Вказане підприємство та документація, зберігачем якого є підприємство не евакуйовані.

Отже, наведені обставини позбавляють Позивача можливості щодо реалізації права на оформлення спадкового майна, що залишилось після смерті його дружини ОСОБА_3 , внаслідок чого у Позивача виникла об`єктивна необхідність у зверненні до суду із цим позовом про визнання його права власності на спадкове майно.

Згідно із постановою державного нотаріуса Вербецької Т. М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.10.2024 при розгляді наданих Позивачем документів було встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею за адресою: АДРЕСА_2 , були зареєстровані її чоловік - ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), інших зареєстрованих осіб немає.

При цьому, за даними спадкового реєстру інформація щодо заповіту від імені ОСОБА_3 відсутня.

Необхідно зазначити, що Позивач разом зі своєю дружиною у 2022 році виїхали із м. Лисичанськ через активні бойові дії, та зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи у м. Полтаві.

Гак, відповідно до довідки від 13.05.2022 № 1601- Позивач має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки від 13.05.2022 № 1601- ОСОБА_3 також мала фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, на момент своєї смерті, 01.08.2023 ОСОБА_3 фактично проживала разом зі своїм чоловіком - Позивачем.

Спільна донька Позивача та ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2014 року має постійне місце проживання у російській федерації, тому лише мала спільне зареєстроване місце проживання разом із ОСОБА_3 , проте фактично на момент смерті своєї матері ОСОБА_3 вона з нею не проживала.

Дружина Позивача - ОСОБА_3 була власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, що був укладений 09 серпня 1996 року між нею та її матір`ю ОСОБА_5 . Вказаний договір був посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за № 1-3510.

Крім того, вказаний Договір дарування від 09.08.1996 містить у собі реєстраційний напис про те, що вказане у ньому домоволодіння зареєстроване Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за громадянкою ОСОБА_3 , і записаний у реєстрову книгу за реєстром № 242 від 04 вересня 1996 року.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 був виданий Лисичанським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, і також містить відомості про те, що вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_3 напідставі Договору даруваннявід 09.08.1996 № 1-3510.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 02.08.2023 дружина позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Полтаві, Полтавської області.

За життя ОСОБА_3 заповітів не складала, єдиним спадкоємцем оспорюваного майна є Позивач, який у відповідності до вимог ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки на момент смерті своєї дружини Позивач фактично проживав із нею.

Таким чином належним способом захисту порушених прав позивача, є подання позовної заяви про визнання права власності на спадкове майно до суду.

Позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на квартиру.

Позивач подав до суду заяву про розгляд позову у його відсутність, просить позов задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, були повідомлені, відповідно до ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про розгляд справи шляхом розміщення виклику про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua».

Від відповідача заяв, клопотань та відзиву до суду не надійшло.

Відповідно до ст.280-283 ЦПК України суд розглядає справу заочно.

Вивчивши позов та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 підтверджується факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка померла у м.Полтава.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

Територія Лисичанської міської територіальної громади Сєвєродонецького району Луганської області з 03.07.2022 віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією територій України відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004.

Постановою Державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Вербецькою Т.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.10.2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини.

Згідно з Інформаційною довідкою, витяг №77392532 зі Спадкового реєстру, сформованою державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Вербецькою Т.М. зареєстровано спадкову справу №72603109, номер у нотаріуса 190/2024, інформація про заповіти та обмеження у спадковій справі відсутня..

Свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 підтверджується, що позивач та померла ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбу.

Довідкою від 13.05.2022 року №1601- підтверджується, що ОСОБА_3 взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Довідкою від 13.05.2022 року №1601-500187659 підтверджується, що ОСОБА_1 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до спадкової справи №190/2024 підтверджується, що позивач єдиний подав заяву про прийняття спадщини та йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю належних документів про право власності померлої на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до Договору дарування від 09.08.1996 року ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар квартиру, яка находиться у АДРЕСА_4 .

Відповідно до реєстраційного напису на документі право власності на квартиру зареєстровано Лисичанським міжрайонним БТІ за ОСОБА_3 .

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 власником зазначена ОСОБА_3 .

Висновком про вартість об`єкта оцінки, квартира за адресою: АДРЕСА_4 підтверджується вартість нерухомого майна в розмірі 140000 грн.

Відповідно до наданих доказів, позивач прийняв спадщину після смерті дружини, ОСОБА_3 .

Матеріалами справи підтверджується право позивача на спадкування за законом нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.2ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою, чи застереженням.

Згідно ч.2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, позивач спадщину прийняв.

Відповідно до вивчених доказів, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері .

Отже в сукупності всі вищенаведені належні, допустимі, письмові докази підтверджують належність квартири за адресою: АДРЕСА_4 на праві приватної власності померлій дружині позивача та після її смерті було успадковано позивачем.

Що стосується права власності на майно померлої.

У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18).

Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у спадкодавця право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право.

Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами.

Указом Президента України . № 64/2022 від 24 лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває.

Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію Лисичанської міської територіальної громади включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України.

Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1269 та 1270 ЦК України позивачем була подана заява до нотаріуса з метою прийняття спадщини на нерухоме майна, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка належала його дружині на праві приватної власності.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази позивача, надані ним на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що позивач просить залишити їх за ним і не стягувати сплачений судовий збір з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1241, 1268, 1270, 1272-1274 ЦК України , ст.ст. 4, 10, 12, 141, 258, 264- 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сіверськодонецького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 у порядку спадкування за законом після смерті дружини, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45 квадратних метрів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя О. М. Курочкіна