Провадження № 2/537/1388/2025
Справа № 537/3654/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
УСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.В. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №04.11.2024-100002796 від 05.11.2024 в розмірі 36 430 грн. 69 коп.; судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.11.2024 ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий Центр» було укладено Кредитний договір (оферти) №04.11.2024-100002796, на підставі якого відповідачу надано кредит в розмірі 20 000 грн. 00 коп., строк кредитування 140 днів, дата повернення 24.03.2025, процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку кредитування, розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, комісія, пов`язана з наданням кредиту,дорівнює 3 000 грн. 00 коп. Договір укладено в електронній формі згідно положень Закону України «Про електронну комерцію».
Представник позивача зазначає, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, перерахував грошові кошти в узгодженому розмірі, однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на дату звернення із позовом до суду у нього утворилась заборгованість в розмірі 36 430 грн. 69 коп., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».
За викладених обставин представник позивача і вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 03.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням/викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно змісту позову, просив розгляд справи проводити без участі представника позивача та вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, пояснень про причини своєї неявки до суду не надав, відзив не надав.
Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків.
Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №04.11.2024-100002796 (Кредитної лінії), який разом із заявкою кредитного договору від 04.11.2024, пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 04.11.2024, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 (кредитної лінії), складає кредитний договір.
За умовами договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 20 000 грн. 00 коп. на строк 140 днів, дата повернення 24.03.2025, процентна ставка фіксована незмінна в розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду кредитування. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Також умовами вказаного Кредитного договору передбачена сплата комісії в розмірі 15% від суми кредиту та яка доповнює 3 000 грн. 00 коп. (пункт 7 заявки кредитного договору від 04.11.2024, пункт 7 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 (кредитної лінії), а також неустойки в розмірі 200 грн. 00 коп., що нараховується на кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання (пункт 15 заявки кредитного договору від 04.11.2024, пункт 15 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 (кредитної лінії).
Згідно із пунктом 16 заявки кредитного договору від 04.11.2024 та пунктом 16 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 (кредитної лінії), розмір процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України встановлюється законом.
Кредитний договір у вигляді заявки кредитного договору №04.11.2024-100002796 від 04.11.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 від 04.11.2024 (кредитної лінії) складає кредитний договір, підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до пункту 4.1 договору (пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 04.11.2024, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності, кредит надається позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок 4149-49хх-хххх-9705.
Згідно із пунктом 6.1 Договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісію, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені договором.
Згідно змісту заявки кредитного договору №04.11.2024-100002796 від 04.11.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 (кредитної лінії), відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Вказані вище умови кредитування також передбачені у Паспорті споживчого кредиту, підписаний ОСОБА_1 .
Згідно наявних письмових матеріалів справи, Кредитний договір (оферти) №04.11.2024-100002796 укладений 04.11.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий Центр» в електронній формі згідно положень Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до частин 4, 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За таких обставин суд вважає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, та вважає доведеною обставину укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» Кредитного договору №04.11.2024-100002796 від 04.11.2024 в електронній формі.
Факт перерахування кредитних коштів в розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору (пунктом 2 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.11.2024-100002796 (кредитної лінії), на рахунок відповідача ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих..№1-2605 від 26.05.2025, за змістом якого між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» 05.11.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» о 00 год. 01 хв. на суму 200 000 грн. 00 коп., призначення платежу: видача за договором кредиту №04.11.2024-100002796, картка номер 4149хххххххх9705, а також випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 АТ КБ «Приват банк» від 14.07.2025.
Суд звертає увагу, що номер картки, на яку було перераховано кошти, є номером картки, зазначеної відповідачем для перерахування кредитних коштів у заявці Кредитного договору №04.11.2024-100002796.
Згідно наданої представником позивача довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №04.11.2024-100002796 від 05.11.2024, відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання за договором, внаслідок чого допустив заборгованість перед кредитодавцем в розмірі 36 430 грн. 69 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 752 грн. 23 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 14 278 грн. 46 коп., неустойки в розмірі 5 400 грн. 00 коп.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов та обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання ОСОБА_1 свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору.
Вирішуючи питання щодо суми боргу, яка підлягає до стягнення з відповідача, суд виходить з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 01.03.2022, що підтверджується: довідкою, виданою 17.04.2025 керівником ВЧ НОМЕР_2 за вих..№929; довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої 14.04.2025 за вих..№873 командиром ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_2 та начальником відділення персоналу штаб ВЧ НОМЕР_2 Диптан А.; змів стром військового квитка серії НОМЕР_3 .
Таким чином, відповідач як військовослужбовець бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період воєнного стану.
Пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає неправомірним нарахування кредитором відсотків за користування кредитом та пені (неустойки) та приходить до висновку про наявність підстав для застосування до укладеного з відповідачем Кредитного договору (оферти) №04.11.2024-100002796 від 04.11.2024 вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у частині не нарахування відсотків за користування кредитом.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Споживчий Центр», а саме вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Кредитним договором (оферти) №04.11.2024-100002796 від 04.11.2024 у розмірі тіла кредиту 16 752 грн. 23 коп., а також, виходячи з положень статей 549, 550 Цивільного кодексу України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, та якими встановлено право кредитора на неустойку незалежно від наявності у нього збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути також суму нарахованої неустойки в розмірі 5 400 грн. 00 коп.
З урахуванням вимог частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом позову на суму 22 152 грн. 23 коп., що становить 60,80 % від заявленої суми позову 36 430 грн. 69 коп., до стягнення з відповідача підлягають витрати з оплати судового збору в розмірі 1 472 грн. 81 коп.
Оскільки відповідач як військовослужбовець, який виконує службові обов`язки, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011, судовий збір в розмірі 1 472 грн. 81 коп. компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 203, 205, 207, 526, 612, 625, 626, 628, 638, 640, 642, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991, Законом України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» - відмовити.
Компенсувати судовий збір у розмірі 1 472 (одна тисяча чотириста сімдесят дві) грн. 81 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Суддя Д.О. Зоріна