ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 645/339/25

провадження № 22-ц/818/2944/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В, Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року в складі судді Сілантьєвої Е.Є.

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що з 13 вересня 2008 року він з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним.

Зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали. З липня 2024 року однією сім`ю не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Майнового спору у них немає. На даний час їхня сім`я існує формально і її збереження є недоцільним.

Просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 13 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 209.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 13.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 209.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення змінити, внести зміни до описової частини рішення суду, виключивши з нього твердження, що не були належним чином доведені, викласти текст рішення відповідно до фактичних обставин справи, підтверджених доказами, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у неї встановлена вагітність, з зазначенням терміну 19-20 тижнів станом на 20.01.2025 року. Тобто це відповідає 5 місяцям вагітності, відповідно запліднення відбулося наприкінці серпня початку вересня 2024 року, що не відповідає встановленому судом факту припиненню шлюбно-сімейних відносин з липня 2024 року. Зазначила, що вона виконує свої обов`язки щодо піклування, виховання та утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дитинною з інвалідністю (діагноз ДЦП), та ніколи не ухилялася від цього обов`язку. Жодних належних та допустимих доказів на спростування цього позивачем суду не надано та судом у рішенні не зазначено.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_2 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині мотивів, тому апеляційний суд в іншій частині рішення суду не переглядає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду в оскаржуваній частині змінити.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 13 вересня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 209 (а.с.4).

Також сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Статтею 51 Конституції України та статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1статті 110 СК України).

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності з вимогами частини 4 статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються: 1)фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; 2)докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; 3)мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; 4)чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; 5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; 6)норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

У рішенні суду про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.

Рішення суду першої інстанції, у тому числі додаткові, заочні, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку як у цілому, так і в частині, а також щодо обставин (фактів), встановлених судом (незалежно від того, чи вплинули висновки суду про ці обставини (факти) на вирішення справи по суті).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина 4 статті 376 ЦПК України).

Судом встановлено, що сімейне життя сторін як чоловіка і дружини та збереження сім`ї є неможливим, сторони не заперечують проти розірвання шлюбу.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що з рішення суду слід виключити посилання на те, що шлюбно-сімейних відносини сторін припинено з липня 2024 року, адже це не відповідає дійсності, оскільки у неї встановлена вагітність, з зазначенням терміну 19-20 тижнів станом на 20.01.2025 року. Тобто це відповідає 5 місяцям вагітності, відповідно запліднення відбулося наприкінці серпня початку вересня 2024 року.

У мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що сторони шлюбні відносини не підтримують, шлюбно-сімейні відносини припинені з липня 2024 року, проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння.

Період/дата/конкретний термін припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя не впливає на вирішення питання про наявність підстав для розірвання шлюбу, проте, встановлення факту припинення шлюбних відносин з певного часу дійсно може мати значення при розгляді інших спорів, зокрема, про поділ майна подружжя, з приводу усунення перешкод в користуванні житлом.

З огляду на вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що посилання суду першої інстанції на те, що шлюбно-сімейних відносини сторін припинено з липня 2024 року слід виключити з мотивувальної частини рішення суду, оскільки суду достовірно не може бути відомо коли між сторонами дійсно припиняються шлюбні відносини, проте в подальшому це може мати значення при розгляді інших спорів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині необхідно змінити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1454,44 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 березня 2025 року в оскаржуваній частині змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на те, що «шлюбно-сімейні відносини сторін припинені з липня 2024 року».

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1454,44 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова