ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1985/21 Номер провадження 22-ц/814/3729/25Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2024 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 02.04.2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду.

Посилався на те, що КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. За період з 01.11.2017 по 28.02.2021 відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг з підігріву гарячої води для потреб гарячого водопостачання та опалення, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 64539,33 грн., також інфляційні витрати складають 4627,47 грн., 3% річних складають 2279,58 грн..

Просив суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги опалення у розмірі 64539,33 грн. за період з 01.11.2017 по 28.02.2021, інфляційні витрати у розмірі 4627,47 грн., 3% річних складають 2279,58 грн. та судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2024 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду було задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі » заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01.11.2017 року по 28.02.2021 року в сумі 63568 грн. 31 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 1957 грн. 42 коп., понесених судових витрат, по 489 грн. 35 коп. з кожного.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення.

В доводах апеляційної скарги, зазначає, що судом першої інстанції було винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки районний суд не повинен був брати до уваги зазначені докази у зв`язку з відсутністю підтвердження надання їх іншим учасникам справи.

Акцентує увагу суду, що заборгованість за опалення та гарячу воду підлягає стягненню з трьох відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та повинна бути зменшена і складати 47637.11 грн. (56661,26 -8654,56), оскільки ОСОБА_4 є неналежним відповідачем.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що відповідачі користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються їм КП «Харківські теплові мережі» відповідно до Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року за адресою АДРЕСА_1 .

В зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги опалення, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.11.2017 року по 28.02.2021 року становить 56661 грн. 26 коп.. Крім того, нараховано інфляційні витрати в сумі 4627 грн. 47 коп. та 3 % річних в сумі 2279 грн. 58 коп.

Щодо меж перегляду рішення суду

Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання.

Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що солідарна відповідальність у зобов`язальному праві - це відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом.

На підставі рішення суду про стягнення боргу з солідарних боржників солідарна відповідальність покладається на відповідачів до повного погашення боргу. Відповідачі, як солідарні боржники, відповідають в межах загальної суми кредитної заборгованості.

У постанові від 03 червня 2024 року по справі № 161/8822/24 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів/боржників, кожен з них має право висунути заперечення проти вимог кредитора, які є загальними для всіх боржників та не засновані на особистих відносинах одного з них з кредитором. Оскарження судового рішення у повному обсязі одним з відповідачів, відповідальність якого є солідарною з іншими, та перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою такого відповідача, не є порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Зважаючи на вище наведене судом апеляційної інстанції буде переглянуто заочне рішення суду в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що покладені на відповідачів законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з опалення належним чином не виконувались, тому позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

Нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не передбачено договором або законом.

Так, судом встановлено, що позивачем надано докази, що відповідачі користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються їм КП «Харківські теплові мережі» відповідно до «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця.

В зв`язку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачують послуги опалення, за ними утворилась заборгованість, яка за період з 01.11.2017 року по 28.02.2021 року становить 56661 грн. 26 коп. Крім того, нараховано інфляційні витрати в сумі 4627 грн. 47 коп. та 3 % річних в сумі 2279 грн. 58 коп.

Тому враховуючи викладене колегія суддів погоджується із висновками районного суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання з відповідачів, в межах заявленого періоду в сумі становить 56661 грн. 26 коп. та інфляційні витрати в сумі 4627 грн. 47 коп. та 3 % річних в сумі 2279 грн. 58 коп., оскільки відповідачі покладені на них як на споживачів обов`язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували.

Доводи апеляційної скарги викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження при перегляді його в апеляційному порядку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 вересня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.І. Обідіна ____________________ В.П.Пікуль