Провадження №: 2-о/755/37/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

за участю присяжних - Шевченка М.В., Ярути Н.В.

при секретарі - Онопрійчук Д.П.

за участю: заявника - ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Кокойка М.І.

представника заінтересованої особи Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації - Березанського В.І.

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить суд:

-визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-призначити опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої заявлені вимоги заявник обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою місця реєстрації заявника. Його батько має психічний розлад, а повний діагноз - прогресуюча енцефалопатія 3 ст. деменція з вираженим зниженням інтелектуально-мнестичних та конгутивних функцій, з втратою навичок самообслуговування. Стійке хронічне психічне захворювання призводить до того, що батько має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю над своєю поведінкою, до трудової діяльності, страждає розладами сприйняття та розладами емоційної сфери, вольових порушень, порушенням відчуття реальності, що супроводжується неадекватністю його поведінки, плутаністю емоційних реакцій. Зазначає, що його батько не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю і в зв`язку з цим, він перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Крім того весь цей час за батьком доглядає він, оскільки його мати та дружина батька ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявник стверджує, що має можливість і бажання доглядати за своїм батьком і бути йому опікуном, оскільки у нього добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами він не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває, окрім батька на його утриманні нікого немає. Квартира АДРЕСА_2 належить йому з батьком на праві спільної часткової власності. У зв`язку з тим, що батько ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей, а тому з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів ОСОБА_2 слід визнати його недієздатним та призначити заявника опікуном свого батька.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10.10.2024 відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних у судовому засіданні; доручено Північному міжрегіональному центру з надання безоплатної правничої допомоги призначення адвоката Сівченку М.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.12.2024 у даній цивільній справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено.

30.12.2024 на виконання ухвали суду від 03.12.2024 з КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли витребувані докази.

20.01.2025 до суду надійшло Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.01.2025, у якому останнє вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном над його батьком ОСОБА_2 , в разі визнання останнього рішенням Дніпровського районного суду міста Києва недієздатною особою.

19.06.2025 до суду з ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» надійшли матеріали даної цивільної справи та висновок судово-психіатричного експерта №504 від 04.04.2025.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04.04.2025 поновлено провадження у даній справі та справа призначена до судового розгляду.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що заявник проживає та зареєстрований зі своїм батьком за однією адресою. Дружина ОСОБА_2 та мати заявника померла. Хвороба ОСОБА_2 прогресує, він не здатен до самообслуговування, навіть загубився біля будинку, проте не пам`ятає цього.

Заявник у судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити. Додатково пояснив, що у нього є сестра, однак вона проживає в іншому місці і не має можливості доглядати за батьком. Він обізнаний з обов`язками опікуна, має заробітну плату приблизно 10 000 грн, однак шукає додаткову роботу. Повідомив, що проживає разом з батьком, симптоми його хвороби почали проявлятися ще за життя матері, а після її смерті лише погіршилися. Просить призначити його опікуном над батьком, оскільки останній потребує догляду, а він може такий догляд надати батьку, при цьому на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває та не вживає наркотиків. Також повідомив, що перебуває на обліку в ТЦК та СП та свої дані оновив вчасно.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Березанський В.І. не заперечував проти вимог заяви та вказав, що він особисто відвідував квартиру, у якій проживає заявник разом з батьком, умови проживання в квартирі задовільні, заявник здійснює догляд та опікується над батьком. Також повідомив, що у заявника є сестра, однак вона проживає в Полтаві і не має можливості опікуватись батьком, про що подала заяву.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що з урахуванням висновку експертизи, вона не заперечує проти задоволення вимог заяви. Також вказала, що таке рішення буде відповідати інтересам ОСОБА_2 , він цього теж бажає, оскільки інших родичів котрі б могли стати опікуном поруч немає, а з заявником він проживає разом.

Суд, вислухавши пояснення заявника та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Як убачається з матеріалів справи, заявником у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Києва.

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Грушки, Володарськ-Волинського району Житомирської області та має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб 10.04.1974.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого, виданої Медичним центром «Інститут проблем терапії» 16.07.2024, ОСОБА_2 має діагноз: прогресуюча енцефалопатія 3 ст. судинного генезу. Деменція з вираженим зниженням інтелектуально-мнестичних та конгутивних функцій, з втратою навичок самообслуговування.

Висновком № 782 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданим 14.08.2024 КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підтверджується те, що ОСОБА_2 потребує догляду на непрофесійній основі.

Висновком ЛКК № 783, виданим 14.08.2024 КНП «Міський заклад з надання психіатричної допомоги) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підтверджується, що ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує особистої гігієни.

Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом

У Рішенні від 24.04.2018 № 3-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що право людини на повагу до її гідності, як і її право на життя, є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним та підлягає безумовному захисту з боку держави; у статтях 27, 28 Конституції України інституціалізовано не лише негативний обов`язок держави утримуватися від діянь, які посягали б на права людини на життя та повагу до її гідності, а й позитивний обов`язок держави, який полягає, зокрема, в забезпеченні належної системи національного захисту конституційних прав людини шляхом розроблення відповідного нормативно-правового регулювання; впровадженні ефективної системи захисту життя, здоров`я та гідності людини; створенні умов для реалізації людиною її фундаментальних прав і свобод; гарантуванні порядку відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушень конституційних прав людини; забезпеченні невідворотності відповідальності за порушення конституційних прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 № 2-рп/2016).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 504, складеного судовим експертом Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Козерацькою О.А., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає стійким, хронічним психічним розладом у вигляді змішаної судинно-атрофічної деменції; за своїм психічним станом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, з огляду на наданий висновок експертизи убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним.

Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно з ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

За вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Як передбачено ч. 5 статті 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників.

Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над його батьком, оскільки матір вже померла, а інших родичів немає.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 та бажає стати опікуном для свого рідного батька, який внаслідок захворювання, позбавлений можливості піклуватися про себе. Заявник має фізичну та матеріальну можливість опіки над своїм братом.

Згідно наданих до суду довідок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протипоказань до виконання обов`язків опікуна за станом здоров`я немає, до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 17.01.2025 № 49-9 «Про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його батьком ОСОБА_2 » орган опіки та піклування, вважає за доцільне: призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання останнього рішенням Дніпровського районного суду міста Києва недієздатною особою.

Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що ОСОБА_1 є рідним сином недієздатної особи - ОСОБА_2 та він не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, має фізичну та матеріальну можливість опікуватися над рідним батьком. Також суд ураховує, інших родичів, які мають можливості виконувати функцій опікуна немає.

Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна, підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч.5 та ч.6 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави (ч.2 ст. 299 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 39, 55, 58, 60, 62, 63 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293, 294, 295-300, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації (код в , бул. Котляревського Івана, 1/1, м. Київ), про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна - задовольнити.

Визнати недієздатним громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити строк дії рішення щодо визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,недієздатним тривалістю в два роки з дня набрання рішенням суду законної сили.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд.103-А), витрати пов`язані з проведенням судово-психіатричної експертизи у розмірі 10 300,60 грн за такими банківськими реквізитами: отримувач платежу - ДУ «ІСП МОЗ УКРАЇНИ»; код отримувача: 04803492; розрахунковий рахунок - UA1007077; банк отримувача: ДКС України м. Київ; призначення платежу - «за експертизу ОСОБА_2 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 18.09.2025.

Суддя:

Присяжні: 1)

2)