Ухвала

06 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 354/286/25

провадження № 61-10569ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу адвоката Наумова Дмитра Станіславовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року, рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права виконання підготовчих та будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року адвокат Наумов Д. С. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року, рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2025 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 18 серпня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - представнику заявника необхідно надіслати на адресу суду нову редакцію касаційної скарги, яка має відповідати вимогам статті 392 ЦПК України, та в якій зазначити відомості про наявність у адвоката Наумова Д. С. електронного кабінету; згрупувати, систематизувати та чітко зазначити конкретну обов`язкову підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування, надати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу, і роз`яснено заявникам про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

На виконання вимог вказаної ухвали адвокат Наумов Д. С. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій як на підставу скасування судових рішень зазначає:

пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - суд апеляційної інстанції застосував частину сьому статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» без урахування висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 522/1918/18-ц;

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України- відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 60 Земельного кодексу України та статті 88 Водного кодексу України у подібних правовідносинах, а саме - чи має фізична особа, власник суміжної земельної ділянки, право вимагати припинення права на виконання будівельних робі у межах прибережної захисної смуги, коли такі роботи створюють перешкоди загальному водокористуванню та порушують екологічні права;

пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК Україниу зв`язку із пунктом 3 частини першої статті 411 ЦПК України - суди не дослідили належним чином докази; офіційні кадастрові дані щодо меж прибережної захисної смуги, листи/висновки Держводагентства, матеріали перевірок контролюючих органів (у т.ч. щодо фактичного використання ділянки для торгівлі будівельними матеріалами); пунктом 4 частини першої статті 411 ЦПК України - суди не встановили всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (у т.ч. режим використання земель ПЗС, наявність та зміст містобудівних обмежень, фактичний характер робіт/діяльності на ділянці, наслідки для права користування ділянкою позивача); частиною третьою статті 411 ЦПК України - допущені порушення процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення (суди відмовилися від витребування і оцінки ключових доказів, чим порушили статті 76, 77, 81, 263 ЦПК України, а апеляційний суд - вимоги статті 367 ЦПК України щодо перевірки кожного доводу апеляційної скарги).

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Згідно із частиною третьою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала (частина шоста статті 393 ЦПК України).

Аналіз касаційної скарги свідчить, що у ній відсутнє обґрунтування передбачених пунктами 3, 4 частини першої статті 411 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Формальне посилання в касаційній скарзі на пункти 3, 4 частини першої та частину третю статті 411 ЦПК України не є належним обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, визначених у частинах першій та третій статті 411 ЦПК України та не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України). Таким чином, представником заявника не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно з пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити представнику заявника, що повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу адвоката Наумова Дмитра Станіславовича як представника ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року, рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 29 липня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев