Справа № 369/9276/25
Провадження № 2/369/7755/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Козак І.А.,

при секретарі Кавун Є. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Доценко О.В. із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 02 лютого 2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Хмелівською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 2, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане

05 травня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 273; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 13 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 539.

Останні роки сумісне життя позивача з відповідачем подружжя не склалося. Між ними зникло взаєморозуміння, любов та повага, які притаманні сім`ї. У них не розділяється відчуття сімейного комфорту, спілкування звелося до конфліктів.

На даний час шлюб існує лише формально, а відновлення нормальних стосунків між подружжям є неможливим, а тому саме існування такого шлюбу протирічить усталеним нормам суспільної моралі та порушує особисті права та охоронювані законом інтереси кожного з подружжя. У подружжя наразі різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Крім спільних дітей їх нічого не пов`язує.

Десь на початку 2024 року шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть.

А отже, подружній союз, по суті, розпався, в зв`язку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні позивача з відповідачем розлучення.

Позивач наполегливо просить суд не вживати заходів щодо примирення його з відповідачем та розірвати шлюб, укладений між ними, позаяк вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, рішення про необхідність розірвати шлюб прийнято ним виважено, воно є остаточним.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху і надано строк позивачу для усунення недоліків.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2025 року по цивільній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18 вересня 2025 року ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що з початку 2024 року вона з відповідачем не проживають разом. У зв?язку із розбіжністю в поглядах на сімейне життя між ними були сварки, що призвелі до охолодження почуттів та відчуження. Поступового припинилось спілкування, шлюбні відносини фактично припинилися. ОСОБА_2 звертає увагу суду на те, що між нею та ОСОБА_1 втрачена взаємоповага, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, це суперечить її інтересам.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_2 просить суд не вживати заходів щодо примирення її з позивачем та розірвати шлюб, укладений між ними, рішення про необхідність розірвати шлюб прийнято позивачем та відповідачем виважено, воно є остаточним.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, при цьому представник позивача подав до суду заяву у якій просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явилася, однак, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 лютого 2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Хмелівською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 2, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане

05 травня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 273; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 13 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 539.

За результатами розгляду справи суд встановив, що спільне життя подружжя не склалося, з початку 2024 року шлюбні відносини фактично припинилися, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, щлюбних стосунків не підтримують. Фактично сім`я існує лише формально. Сторони вважають, що збереження сім`ї не є можливим і суперечить їх інтересам.

Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.

У частині 3 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення.

Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого.

Зазначені вище витрати у даній справі складаються лише з суми судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1211 грн 20 коп.

Як унормовано ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову або визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні на підставі ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову

До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов, про що зазначив у своїй заяві. З урахуванням такої позиції відповідача і обставин справи суд задовольняє позов у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 605 грн 60 коп., а 50 відсотків, що становить 605 грн 60 коп., стягнути на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 111, 112, 114 СК України, ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

У ХВ А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 лютого 2000 року Хмелівською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис № 2, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн 60 коп.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого під час подання позову згідно з квитанції № 2991-5685-6507-8468 від 26 травня 2025 року, що становить 605 грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина КОЗАК