Провадження № 2-др/202/68/25
23 вересня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Коваленко К.В.,
представника заявника - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння, -
31.07.2025 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
Однак судом не було вирішено у вищезазначеному судовому рішенні питання щодо заявленої відповідачем суми судових витрат на правничу допомогу. Так, ОСОБА_2 було подано 04.04.2025 року клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та визнання дій ОСОБА_3 зловживанням процесуальними правами, додатками до якого були долучені докази витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.
Вказала, що представником ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат, які ОСОБА_2 очікує понести складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200 000,00 грн
Згідно з п. 1.2. Гонорар Адвокатського об`єднання повинен бути сплачений Клієнтом протягом 60 днів після набрання судового рішення законної сили.
Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 04.04.2025 року Адвокатське об`єднання надало, а Клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги. Клієнт зазначає про відсутність будь-яких претензій щодо якості наданих Адвокатським об`єднанням послуг. У відповідності до п. 2. та 4. Акта приймання передачі наданих послуг від 04.04.2025 року вартість наданих послуг відповідно до додаткової угоди №06/01/25 від 06.01.2025 року становить 200 000,00 грн (двісті тисяч) гривень 00 коп., що є гонораром Адвокатського об`єднання та має бути сплачена Клієнтом протягом 60 календарних днів з дня набрання судового рішення законної сили.
У додатку №1 до вищевказаного акта визначено детальний опис наданих послуг з професійної правничої допомоги, зокрема складання процесуальних документів, клопотань, аналіз поданих ОСОБА_3 документів, а також витрачений час адвоката під час підготовки та участі в судових засіданнях у режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Відповідно до Доповнення до акту №04/04/25 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року та додатку №1 до Доповнення від 30.07.2025 року до акту №04/04/25 приймання передачі наданих послуг від 04.04.2025 року за Договором №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року Адвокатським об`єднанням було надано ОСОБА_2 додаткові послуги з правничої допомоги після 04.04.2025 року.
Просили визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на подання доказів: копії Доповнення від 30.07.2025 року до акту №04/04/25 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року, копії Додатку №1 до Доповнення від 30.07.2025 року до акту №04/04/25 приймання-передачі наданих послуг від 04.04.2025 року за Договором №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05 серпня 2025 року, заява передана головуючому судді Слюсар Л.П. (провадження № 2-др/202/68/25).
Заяву призначено до розгляду у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Просить суд, звернути увагу на те, що у справі відсутні документи (відповідні квитанції, розписки або інші документи), що стороною понесені відповідні витрати. Суми витрат, зазначені в Акті №04/04/25 від 30.07.2025 року можливо розцінювати як намір сплатити певну суму, але доказів, що ця сума була реально сплачена, матеріали справи не містять, а отже не має чого й відшкодовувати. На підставі викладеного, просить суд, відмовити в задоволені клопотання про ухвалення додаткового рішення.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гула М.С. в судовому засіданні підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення по справі.
Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , відповідно до заяви, документ сформований в системі «Електронний суд» 17.09.2025 року, просила суд здійснити розгляд справи про ухвалення додаткового рішення без участі сторони позивача та відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.
Суд, заслухавши представника заявника, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
31.07.2025 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу та просив суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на подання доказів: копії Доповнення від 30.07.2025 року до акту №04/04/25 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року, копії Додатку №1 до Доповнення від 30.07.2025 року до акту №04/04/25 приймання-передачі наданих послуг від 04.04.2025 року за Договором №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року, оскільки вважає, що пропустив строк для подання заяви про стягнення понесених судових витрат.
Судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року не було вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідача. Як вбачається із матеріалів справи в відзиві на позовну заяву було зазначено щодо орієнтовних витрат на правничу допомогу, заява про ухвалення додаткового рішення по справі подано в строк, а тому є передбачені законом підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.
Суд вважає, що дане клопотання про поновлення строку на подання доказів не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до норм чинного законодавства представник відповідача своєчасно звернувся з клопотання про вирішення питання судових витрат у своїй заяві від 31.07.2025 року.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно зі ст.133 ЦПК України , судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання норм частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7 ст. 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Тобто у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Саме такої правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, від 08 червня 2021 року у справі 550/936/18.
У разі встановлення у договорі фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21).
Водночас, слід звернути увагу, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені статтею 137 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд також звертає особливу увагу, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника (відповідача) не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).
Таким чином, вирішуючи заяву про компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до Договору передоручення № б/н від 17.02.2025 року укладеного між Адвокатським об`єднанням «РАВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП», в особі керуючого партнера Ляшенко Аліни Михайлівни, яка діє на підставі Статуту, що діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №1232-30/07/2024 від 30 липня 2024 року та адвокатом Гулою Марією Сергіївною, адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, доручає адвокату, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнта Адвокатського об`єднання в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Відповідно до додаткової угоди №06/01/25 від 06.01.2025 року до Договору про надання правової допомоги №1232-30/07/24 від 30.07.2024 року, погоджено гонорар адвокатського об`єднання та строки оплати.
Відповідно до Доповнення до акту №04/04/25 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року та додатку №1 до Доповнення від 30.07.2025 року до акту №04/04/25 приймання передачі наданих послуг від 04.04.2025 року за Договором №1232-30/07/2024 від 30.07.2024 року Адвокатським об`єднанням було надано Гетманенко Д.В. додаткові послуги з правничої допомоги після 04.04.2025 року.
Відповідно до Детального опису наданих послуг з професійної правничої допомоги від 30.07.2025 року це послуги з участі представника відповідача в 4 судових засіданнях.
Суд наголошує, що витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 14 вересня 2022 року у справі № 509/6250/20.
При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.05.2023 у справі № 915/1788/21).
Відтак, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді цієї справи у суді першої інстанції, суд приймає до уваги обставини справи та її значення для відповідача, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 30.07.2024, а також обсяг наданих адвокатами адвокатського об`єднання «РАВЕЛІН ІНФОРМЕЙШН ГРУП»послуг (складання процесуальних документів (відзив на позовну заяву), клопотань (в задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду судом відмовлено), аналіз поданих ОСОБА_3 документів, клопотання про витребування доказів, участь у судових засіданнях по справі (8 засідань, які проводились в режимі відеоконференцій, 5 з яких фактично тривали незначний час - 5 хвилин) та співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт, та доходить висновку про стягнення з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. 00 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 246, 270 ЦПК України, суд, -
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про поновлення строку на подання доказівза її безпідставністю.
Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 ( Двадцять тисяч) грн.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Суддя Л.П. Слюсар