ПОСТАНОВА

іменем України

02 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 387/1707/24

провадження № 22-ц/4809/1189/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 рокуу складі судді Солоненко Т.В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування заявленого позову посилалася на те, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2010 року по справі №2-92/2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до його повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу ухвалення рішення суду, а саме з 15 березня 2010 року і по даний час відповідач не бажає спілкуватись з сином, не займається його вихованням та навчанням, жодного разу не привітав сина з днем народження, не цікавиться його досягненнями, навчанням та взагалі його життям. Жодного разу не відвідував дитячий садочок, школу та гуртки, не спілкувався з вихователями, вчителями школи, тренерами з приводу сина. Ухилявся від сплати аліментів. Участі у вихованні та додаткових витратах після народження сина ніколи не брав. Після розірвання стосунків відповідач відмовився добровільно приймати участь у забезпеченні фінансування та утримання сина, рекомендував їй будь-які фінансові питання щодо сина вирішувати через суд. У липні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зменшення суми аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вона була вимушена звернутись до суду із зустрічним позовом про стягнення пені та неустойки щодо прострочення сплати аліментів. Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року по справі №387/1504/23 у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи - Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення додаткових витрат на дитину та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено. При цьому, рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17.04.2024 по справі №387/1504/23 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 щодо зменшення розміру аліментів. Крім того, відповідач участі у незапланованих додаткових витратах на лікування дитини, оздоровлення та відпочинок, розвиток здібностей, витрати на дорогу до школи, придбання екіпіровки (форми, знаряддя) для дзюдо, оплату курсів з вивчення іноземних мов протягом останніх 10 років не приймав. Станом на 01.08.2024 заборгованість відповідача по аліментам перед сином становила 177753,46 грн. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості ОСОБА_2 з червня 2018 року по січень 2023 року жодного разу не сплачував аліментів. Станом на 01.06.2018 заборгованість по аліментам становила 41033,06 грн. З квітня 2023 року відповідач почав виконувати рішення суду та перераховував на картковий рахунок ОСОБА_1 аліменти, що свідчить про фінансову спроможність належним чином виконувати судове рішення. Після повномасштабного вторгнення, побоюючись за своє життя і здоров`я сина, вона була вимушена разом з сином виїхати до Словаччини. Аліменти не покривають витрат на утримання дитини, її доходи знизились у порівнянні з попередніми роками. Щомісяця вона сплачує за харчування, проїзд, комунальні послуги, оренду житла, інші побутові потреби сина, купує одяг та взуття, придбання канцелярського приладдя та підручників для навчання, форми для трудового навчання, забезпечує, у разі потреби, медикаментами та оплачує послуги лікарів. Крім того, оскільки форма навчання сина у зв`язку з військовою агресією рф в українській школі є дистанційною, вона була вимушена придбати ноутбук та навушники. У зв`язку зі зміною місця проживання і необхідністю відвідувати школу у Словаччині вона вимушена оплачувати курси словацької мови. У вказаних витратах відповідач участі ніколи не брав. Вказала, що з червня 2023 року на навчання та розвиток сина нею витрачено 61164,72 грн, тому відповідач зобов`язаний сплатити половину вказаних витрат, а саме 30582,36 грн. Також вважає, що з відповідача має бути стягнута пеня з урахуванням заборгованості по сплаті аліментів, розмір якої за період з 01.04.2010 по 31.07.2024 становить 101434,05 грн.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з червня 2018 року по липень 2024 року у розмірі 70409 грн 83 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просив вказане рішення суду змінити в частині задоволених позовних вимог про стягнення пені в сумі 70409 грн 83 коп та зменшити її до 8500 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України перегляду та перевірці апеляційним судом не підлягає.

Адвокат Сьора О.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.82).

12 листопада 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.81).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2024 року по справі №387/1504/24 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Вказаним рішенням також встановлено, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 березня 2010 року по справі №2-92/2010 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття сина, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів розпочато з 18.02.2010. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 квітня 2019 року по справі №404/399/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2019 щомісячно до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.47-53).

Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як убачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.02.2023 №10587/30.23.29 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 01.06.2018 становила 41033,06 грн, заборгованість станом на 01.02.2023 становить 160060,00 грн (а.с.17).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Фортечним відділом державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.08.2024 №6830/30.19-29 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 01.10.2023 становила 148608,46 грн, заборгованість станом на 01.08.2024 становить 177753,46 грн (а.с.18).

Як свідчать звіти про здійснення відрахування та виплати від 19.07.2023 №1-478 та від 05.09.2023 №1/548, видані Військовою частиною НОМЕР_3 , на підставі виконавчого документу №2-92, виданого Добровеличківським районним судом Кіровоградської області 21.04.2010, з заробітної плати ОСОБА_2 в період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року та з 01 липня 2023 року по 08 серпня 2023 року перераховано на користь ОСОБА_1 68819,44 грн та 37175,57 грн відповідно, в розрізі по місяцям: квітень 2023 року - 17429,80 грн, травень 2023 року 33950,01 грн, червень 2023 року 17439,63 грн, липень 2023 року 17439,63 грн; серпень 2023 року 19735,95 грн (а.с.21-22). Згідно зі звітом про здійснення відрахування та виплати від 12.10.2023 №1/586, виданого Військовою частиною НОМЕР_3 , на підставі виконавчого документу №2-92, виданого Добровеличківським районним судом Кіровоградської області 21.04.2010, з заробітної плати ОСОБА_2 у період з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року перераховано на користь ОСОБА_1 2335,41 грн (а.с.23).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частина третя статті 181 СК України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року по справі №761/893/23.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Судом встановлено, що за рішенням суду, яке набрало законної сили, відповідач був зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неналежність доказу, наданого позивачем, а саме що примірник розрахунку заборгованості по сплаті аліментів старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зубік В.В., який визначає розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів станом на 01.02.2023 року в сумі 179560,00 грн, не відповідає дійсності, оскільки не відображає платежу відповідачем у розмірі 19500,00 грн, проведеного у жовтні 2021 року (а.с.15-16).

При цьому, як встановлено зі змісту другого примірника розрахунку старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Зубік В.В. по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість станом на 01.06.2018 року становила 41033,06 грн, заборгованість станом на 01.02.2023 - 160060,00 грн (а.с.17).

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів на підставі частини першої статті 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Апеляційний суд погоджується з наведеним судом першої інстанції розрахунком та визначеною загальною сумою неустойки (пені) за період з червня 2018 року по липень 2024 року у розмірі 70409,83 грн.

Враховуючи те, що презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати відповідачем не спростовано, відсутність такої вини ним не доведено, а також не встановлено підстав для застосування положень ч.2 ст.196 СК України, якою передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2025 рокув частині, що оскаржується, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко