К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року місто Київ

справа № 752/22572/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/13010/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївської районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів, що зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 :

заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 25 334,34 грн.;

заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 29 481,88 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 27 344,06 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 51 929,53 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 495,95 грн.;

заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 55 980,35 грн.;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн.;

заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 504,66 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з 01 травня 2028 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 року до 31.10.2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постання гарячої води; з 01.11.2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, є виконавцем постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під'єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під'єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем.

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачам послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надсилає платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідачі споживають надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість.

Проте, відповідачі у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачували за спожиті послуги, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Крім того, позивач вказував, що він на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго» набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 54 816,22 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідачів солідарно наявну заборгованість.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»:

- заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01.05.2018 року, у розмірі 25334 грн. 34 коп.;

- заборгованість за послуги з централізованого гарячого водопостачання, спожиті до 01.05.2018 року, у розмірі 29481 грн. 88 коп.;

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006 грн. 48 коп.;

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 504 грн. 66 коп.;

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії, спожиті з 01.11.2021, у розмірі 27 495 грн. 95 коп.;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води, спожиті з 01.11.2021, у розмірі 55 980 грн. 35 коп.;

- заборгованість за послуги з централізованого опалення, спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021, у розмірі 27 344 грн. 06 коп.;

- заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води, спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021, у розмірі 51 929 грн. 53 коп.

Стягнуто, окремо з кожного, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 511 грн. 83 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог до неї та закрити провадження у справі або відмовити в задоволенні позову до неї.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду в частині стягнення з неї заборгованості ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вона не є фактичним споживачем комунальних послуг, оскільки з 21 липня 2025 року вона не проживає за місцем реєстрації. Її мати, ОСОБА_5 , була позбавлена батьківських прав, і з того часу вона перебувала у дитячому будинку сімейного типу на базі родини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у квартирі наданій під службове використання за адресою: АДРЕСА_2 , а з 29 березня 2022 року вона мешкає за кордоном. Тому, вважає, що сам по собі факт її реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не створює обов'язку зі сплати комунальних послуг.

Вказує, що вона не укладала договір з позивачем, тому не може мати будь-яких зобов'язань перед ним.

Посилається на те, що судом не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 756/1384/20.

В судовому засіданні представник позивача Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Попова С.О. проти доводів апеляційної скарги заперечувала просила залити скаргу без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим проводити розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 29.09.2000 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 з 30.05.1991 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 з 13.11.2003 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 з 30.05.1991 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 з 15.08.2002 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 з 17.12.1998 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору №602-18 від 11.10.2018 про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ «Київенерго» передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані ПАТ «Київенерго» за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, який був опублікований 31.07.2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року (4511).

Встановлено, що з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

Позивачем підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.07.2015 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 54 816,22 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.11.2021 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн. та за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 504,66 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.11.2021 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 495,95 грн. та з постачання гарячої води у розмірі 55 980,35 грн.

Згідно з розрахунком за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.05.2018 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 27 344,06 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 51 929,53 грн.

Відомості про те, що відповідачі не споживають надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії та/або відмовлялись від них у матеріалах справи відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги, зокрема, із ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вона є споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає КП «Київтеплоенерго».Відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання за договором щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг.Таким чином, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачів заборгованості.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі грунтуються на нормах матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630.

Відповідно статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно.

Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання».

Відповідно до ст. 9 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 року №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.

Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року у новій редакції.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2189-VIII від 9 листопада 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2189-VIII від 9 листопада 2017 року визначено, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - це послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34(5085). Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно з частиною другою ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною другою ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі №910/7968/19.

Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

За відомостями з Реєстру територіальної громади м. Києва відповідачі, зокрема і ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_3 , а тому вважаються споживачами комунальних послуг, які надаються за місцем їх реєстрації та мають нести обов`язок з їх сплати.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, відповідачі своєчасно не вносили плату за послуги постачання централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого станом на 01 липня 2024 року заборгованість становить 219 077,25 грн, з яких: за період з 01.07.2015 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 54 816,22 грн.; за період з 01.11.2021 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн. та за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 504,66 грн.; за період з 01.11.2021 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27 495,95 грн. та з постачання гарячої води у розмірі 55 980,35 грн.; за період з 01.05.2018 по 30.06.2024 обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 27 344,06 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 51 929,53 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11 жовтня 2018 року позивач прийняв від ПАТ «Київенерго» право вимоги до відповідачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка виникла станом на 01 травня 2018 року в розмірі 34 902,19 грн. та прийняв право вимоги до відповідачів будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги.

Відповідно до 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, відповідачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від них виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Частина перша, друга статті 64 ЖК України визначає, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Оскільки відповідно до частини першої статті 64 ЖК України повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями з утримання жилого приміщення, з урахуванням положень статті 71 ЖК України проживання в іншому місці певний період часу не звільняє відповідачку ОСОБА_1 від сплати отриманих комунальних послуг після досягнення ними повноліття, так як матеріалами справи підтверджено її реєстрацію у квартирі АДРЕСА_3 . Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 02 вересня 2019 року у справі №335/479/17.

Разом з тим, вирішуючи позовні вимоги заявлених до ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 досягла повноліття у 2020 році, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог до неї.

Суд першої інстанції не виконав процесуальний обов`язок щодо перевірки та оцінки наданого позивачем розрахунку з урахуванням обставин щодо обов`язку сплати комунальних послуг лише повнолітніми особами, а тому колегія суддів здійснює перерахунок самостійно.

Заборгованість, яка виникла до 01 травня 2018 року за спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у розмірі 54 816,22 грн.

Заборгованість, яка виникла з 01 травня 2018 року по 29 липня 2020 року за спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у розмірі 38 963,69 грн.

Заборгованість, яка виникла з 30 липня 2020 року по 31 жовтня 2021 року за спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у розмірі 40 479,14 грн.

Заборгованість, яка виникла з 01 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року за спожиті послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у розмірі 83 476,30 грн.

Заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн. та заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 505,66 грн. підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Отже, за результатами апеляційного перегляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо сплати заборгованості, оскільки вона з 2015 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак не є споживачем послуг, які надавалися позивачем, враховуючи наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 9 Закону України статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачем послуг, відтак зобов`язаний оплачувати послуги, надані позивачем до квартири, в якій вона зареєстрована.

Суду не було надано доказів, що спростовують надання вказаних послуг. Відмови від надання послуг, або нарікання на якість послуг від відповідача ОСОБА_1 до позивача не надходило.

Проживання в іншому місці не звільняє ОСОБА_1 від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено її реєстрацію у зазначеній вище квартирі в спірний період, а отже вважається користувачем наданих послуг.

З огляду на наведене, факт проживання ОСОБА_1 за іншою адресою не є підставою для звільнення її від обов'язку сплати за житлово-комунальні послуги.

Щодо доводів скаржника про те, що суд першої інстанції не урахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2024 року у справі № 756/1384/20, колегія суддів зазначає, що висновки викладені у вказаній постанові стосувалися інших правовідносин між сторонами, тому не можуть бути застосовані у даній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Оскільки суд першої інстанції в резолютивній частині оскаржуваного рішення стягнув солідарно заборгованість з відповідачів за весь заявлений позивачем період заборгованості, з метою уникнення ускладнень при виконанні судового рішення, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі по 640,25 грн. з кожного, а з ОСОБА_1 - у розмірі 84,91 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 підлягаю стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 550,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Голосіївської районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з: централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання у розмірі 54 816,22 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 29 липня 2020 року послуги з: централізованого опалення, централізованого гарячого водопостачання у розмірі 38 963,69 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 30 липня 2020 року по 31 жовтня 2021 року послуги з: централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 479,14 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 01 липня 2024 року послуги з: постачання теплової енергії, постачання гарячої води у розмірі 83 476,30 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 006,48 грн. та заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 505,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі по 640,25 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» витрати по сплаті судового збору у розмірі 84,91 грн.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 550,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: