Провадження №2-п/523/110/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м.Одеси в складі

головуючого судді - Аліної С.С.,

при секретарі судового засідання Томілко М.В.

розглянувши матеріали за заявою представника заявникаа ОСОБА_1 адвоката Осадчук Михайла Петровича про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 року до Пересипського районного суду м.Одеси надійшла заява представника заявникаа ОСОБА_1 адвоката Осадчук Михайла Петровича про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

В заяві представник заявника ОСОБА_1 адвокат Осадчук М.П. просить поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, зазначає про підстави для поновлення пропущеного строку: -про проголошення заочного рішення заявник дізнався лише 03.12.2021 року, коли отримав копію заочного рішення в канцелярії суду; - згідно розпорядження в.о. голови Суворовського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2021року про тимчасові заходи з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19; - за рішенням Державної комісії ТЕБ та НС встановлено «Червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- Cov-2, на території Донецької, Дніпропетровської, Запорізької, Одеської та Херсонської областей та на підставі рішення зборів суддів Суворовського районного суду м.Одеси від 01.12.2021 року та особистого розпорядження, відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: - Тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та припинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів; - відповідач ОСОБА_1 мав обмежений доступ до правосуддя через прийняття активної участі в першій хвилі військової мобілізації, відповідно до копії військового квитка ОСОБА_1 , та відповідно до копій витягу з наказів командира військової частини. Просить суд заяву про перегляд заочного рішення задовольнити, переглянути та скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В судовому засіданні (в режимі відеоконференції) представник заявника ОСОБА_1 адвокат Осадчук М.П. просив поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення переглянути та скасувати заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

В судове засідання не з`явилися ОСОБА_2 , Одеська міська рада, ОСОБА_1 , представник третьої особи Управління капітального будівництва Одеської міської ради, про час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином, про причини не явки суд не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши (в режимі відеоконференції) представника заявника ОСОБА_1 адвоката Осадчука М.П., суд вважає, що заява про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення є не доказаною, є не обґрунтованою, не підлягає задоволенню, заява про перегляд заочного рішення від 10.07.2025 року підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року позов ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна - задоволено.

Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається, що у 2021 році, саме 07.12.2021 року до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення від відповідача ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ( арк.сп.1-3,т. 2).

10 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд його заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року. У своїй заяві ОСОБА_1 просив суд про розгляд заяви у його відсутність, а також у відсутність його представника «здійснювати за відсутності відповідача ОСОБА_1 та за відсутності його представника» ( арк.сп.6, т.2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року по цивільній справі № 523/10649/20 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, із тексту ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року, відповідно до рекомендованого повідомлення 22.06.2021 року, яке міститься в матеріалах справи ( арк.сп.252,т.1).

Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 11.01.2022 року набула законної сили.

14.01.2022 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року закрито.

23.05.2023 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу до Верховного Суду України на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року по цивільній справі № 523/10649/20 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним, яке залишено в силі на підставі на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 27.04.2023 року про закриття апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду України 29.05.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

Відкрито касаційне провадження на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27.04.2023 року.

Витребувано з Суворовського районного суду м.Одеси матеріали цивільної справи за № 523/10649/20 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

Відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_3 про зупинення дії ухвали Одеського апеляційного суду від 27.04.2023 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 29.05.2023 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

31 травня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду України на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року по цивільній справі № 523/10649/20 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна, яке залишено в силі на підставі на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 27.04.2023 року про закриття апеляційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.06.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

Відкрито касаційне провадження на ухвалу Одеського апеляційного суду від 27.04.2023 року.

Відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії ухвали Одеського апеляційного суду від 27.04.2023 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 07.06.2023 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

Постановою Верховного Суду України від 11 вересня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без задоволення.

30.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у цивільній справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

09.11.2023 року Ухвалою Одеського апеляційного суду відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою поданою на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у цивільній справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особа: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

12.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду України на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09.11.2023 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 01.04.2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09.11.2023 року.

Витребувано з Суворовського районного суду м.Одеси матеріали цивільної справи за № 523/10649/20 за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним та про визнання свідоцтва про право власності недійсним.

Постановою Верховного Суду України від 26.06.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

22.07.2024 року ОСОБА_1 подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на поновлення строку на апеляційне оскарження на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна, про скасування заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.08.2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у цивільній справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.126 ЦПК України із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Суд зазначає, із матеріалів справи вбачається, що 07.12.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси в письмовою заявою про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 11.01.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 травня 2021 року по цивільній справі № 523/10649/20 відмовлено. Ухвала суду від 11.01.2022 року набула законної сили.

31 травня 2023 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду України на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року, Ухвалою Верховного Суду України від 07.06.2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року. Постановою Верховного Суду України від 11 вересня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 залишено без задоволення.

30.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у цивільній справі №523/10649/20, і 09.11.2023 року Ухвалою Одеського апеляційного суду відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою поданою на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року.

12.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду України на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09.11.2023 року, Постановою Верховного Суду України від 26.06.2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

22.07.2024 року ОСОБА_1 подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на поновлення строку на апеляційне оскарження на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20, ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.08.2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 брав участь у подальшому розгляді цієї справи, оскаржував в апеляційному та в касаційному порядку, заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20, та інші процесуальні рішення які були постановлені судами по справі, у вищевказаний період.

Після постановлення ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 11.01.2022 року про відмову у задоволені заяви про перегляд заочного рішення, процесуальний строк на звернення з заявою на поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення закінчився, тому посилання предстанивника ОСОБА_1 - адвоката Осадчук М.П. щодо причин пропуску строку, спростовуються матеріалами справи.

Наведене узгоджується з принципом римського права «знання закону презюмується», згідно з яким закон поширюється на кожного, навіть якщо особа і не знає про нього. Зворотнім боком презумпції знання закону виступає загальновизнаний принцип права «незнання закону не звільняє від відповідальності», що часто позначається за допомогою латинської формули ignorantia legis non excusat. Ignorantia juris non excusat або ignorantia legis neminem excusat (з латинської - «незнання закону не є виправданням ні для кого») - це правовий принцип, згідно з яким людина, яка не знає певного закону, не може уникнути відповідальності за порушення такого закону лише тому, що вона не знала про нього.

Таке правозастосування узгоджується із правовими висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі 756/11081/20, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення Велика Палата Верховного Суду послідовно враховує критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109 ).

Усталеним у практиці ЄСПЛ є підхід щодо врахування таких обставин при оцінці поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийняті рішень про його поновлення: 1) складність справи, тобто обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

З огляду на сформовані критерії Велика Палата Верховного Суду зазначає, що за обставинами цієї справи при вирішенні питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення підлягає оцінці, зокрема, процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи в суді, а також його дії після отримання інформації про постановлене рішення.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20 (провадження № 14-25цс24) Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), зробила такі висновки щодо застосування ст.ст. 126, 127 ЦПК України в сукупності зі ст.ст.284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, Велика Палата Верховного Суду з огляду на здійснений нею відступ від правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), констатувала наявність у суду першої інстанції повноважень на залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом.

При таких обставинах, заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Осадчук Михайла Петровича про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення задоволеню не підлягає, заява про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 126, 127, 253, 260, 261, 284 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_1 адвокату Осадчук Михайлу Петровичу у задоволені заяви про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна.

Заяву про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.05.2021 року у справі №523/10649/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_1 , третя особо: Управління капітального будівництва Одеської міської ради про визнання акту прийому-передачі недійсним, про визнання свідоцтва про право власності недійсним, про витребування майна залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 23.09.2025 року.

Суддя: Аліна С.С.