Провадження № 6/761/482/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.,

за участю секретаря: Яцишина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Менелай», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Менелай», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої заявник просив суд: - визнати виконавчий лист у справі №2-10853/11 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 05 листопада 2013 року, таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви обґрунтуванні тим, що 04 липня 2012 року Шевченківським районним судом міста Києва від у справі №2 10853/11 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було постановлено рішення, яким з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» було стягнуто грошову суму. 05 листопада 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва, на виконання вищевказаного рішення, було видано виконавчий лист. 28 жовтня 2015 року виконавчий лист, після здійснення виконавчого провадження НОМЕР_1, було повернено стягувачу. 01 грудня 2021 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у згаданому виконавчому листі було замінено стягувача з ПАТ КБ «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Менелай» подало до суду заяву про заміну стягувача у зв`язку із переходом до нього прав вимоги. Починаючи з 14 лютого 2024 року приватним виконавцем Русецькою Оксаною Олександрівною здійснюється за вказаним виконавчим листом виконавче провадження НОМЕР_2.

У заяві вказано, що заявник ОСОБА_1 вважає, що виконавчий лист, в розумінні діючого законодавства України не підлягає виконанню і просить суд його таким визнати. Позиція заявника грунтується на наступному. Як зазначено вище, після здійснення виконавчого провадження НОМЕР_1 постановою виконавця від 28.10.2015 року спірний виконавчий лист було повернено стягувачу. Відповідно до змісту постанови, повернення відбулось у зв`язку із тим, що у боржника ОСОБА_1 перебувала у власності квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка перебувала в іпотеці, іпотекодержателем якої був стягувач за цією справою. Але на той час в Україні діяв мораторій на звернення стягнення на іпотечне житло і відповідно до пункту 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла в той момент (встановлення заборони відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року), виконавчий лист було повернено. В подальшому, вже в 2024 році (після спливу дев`яти років з дати повернення виконавчого листа) приватний виконавець Русецька О. О. прийняла виконавчий лист до виконання (виконавче провадження НОМЕР_2). Таке рішення виконавець прийняла у зв`язку із тим, що зазначений мораторій втратив чинність 24.09.2021 року і, відраховуючи строк пред`явлення виконавчого документу до виконання в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (з дня закінчення строку дії мораторію), станом на момент такого пред`явлення три роки ще не минули.

Заявником вказано, що стягувачу достовірно відомо, після повернення виконавчого листа у 2015 році між стягувачем та ОСОБА_1 відбулась домовленість про погашення боргу шляхом добровільного продажу іпотечної квартири. 29 липня 2016 року повноважний представник стягувача звернувся до приватного нотаріуса Петрушенської І. Р. листом 402/БТ, виданим 29.07.2016 року ПАТ КБ «Надра», з проханням зняти з зазначеної вище квартири іпотеку і рішенням державного реєстратора за індексним номером 30718896 від 29.07.2016 року іпотека була припинена. В подальшому, 05.08.2016 року квартира була продана. Слід зазначити, що станом на цей момент лист 402/БТ ніким не оскаржений, дії нотаріуса ніким не оскаржені, не існує рішень судів чи інших інстанцій, які би встановлювали чи визнавали цей лист і це рішення нотаріуса незаконними чи скасували їх. Таким чином, правова реальність є такою, що починаючи із 29 липня 2016 року обставини мораторію не впливають і не можуть застосовуватись до правовідносин між стягувачем та ОСОБА_1 , про що стягувачу достовірно відомо.

Заява мотивована тим, що вони мають протиправну по відношенню до ОСОБА_1 правову колізію, в якій боргу не існує, але стягувач має процесуальні права його стягнути як безспірний, що і робить, недобросовісно використовуючи таку можливість. Припинити це можливо лише визнанням виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 стверджує, що в неї відсутній борг перед стягувачем, що підтверджується фактом припинення іпотеки за заявою стягувача (витяг з реєстру прав на нерухомість додається). Слід зазначити, що після вказаних вище подій минуло дев`ять років і документи щодо цієї справи в ОСОБА_1 не збереглись, проте, відповідно до інструкцій Національного банку України (пункти 510, 519 розділу 8.2 постанови НБУ №327 від 23.12.1996 року «Про перелік документів НБУ, установ і організацій його системи, акціонерно-комерційних і комерційних банків України із зазначенням строків зберігання», що був чинним на момент вчинення кредитного договору, а також пункти 665, 676 розділу 8.2 постанови Правління НБУ №601 від 08.12.2004 року «Про затвердження переліку документів, що утворюються в діяльності НБУ та банків України із зазначенням строків зберігання», що є чинним зараз) обов`язок зберігати документи, що стосуються кредиту, покладено на кредитора. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Отже, законодавство покладає на стягувача обов`язок зберігання документів по кредиту і вони повинні бути саме в нього. Вважаю, що діючи добросовісно, стягувачу належить надати суду відповідну документацію.

Заявник зазначаючи вимоги ст.432 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» просить суд заяву задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2025 року прийнято до розгляду заяву та призначено заяву до розгляду у відкритому судовому засіданні.

21.05.2025 до суду надійшли додаткові пояснення представника заявниці із додатковими доказами.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явитись, про місце дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В свою чергу, відповідно до вимог ч.3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

На підставі зазначеного та враховуючи скорочені строки розгляду заяви, регламентовані ст. 432 України, а також те, що заявник та заінтересовані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає судовому розгляду, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності заявника та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.07.2012 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1062-Н від 11 червня 2007 року в розмірі 98 690,77 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ становить 787 789,20 грн.), судовий збір 1 700,00 грн. та збір за інформаційно-технічне. забезпечення розгляду цивільної справи 120,00 грн., а всього 789 609,20 грн

Ухвалою Шевченківського районного суду. м Києва від 01.12.2021 р. замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» у виконавчому листі з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.07.2012 року у справі №2-10853/11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

14 лютого 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О. відкрила виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №2-10853/11 виданого 05.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в сумі 98 690,77 доларів США, судового збору 1700 грн. та 120 грн. збору за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи. Станом на час вирішення заяви за інформацією АСВП стан виконавчого провадження - зупинено.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10.03.2025 замінено стягувача у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання виконавчого листа, виданого у справі позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на його правонаступника Товаристо з обмеженою відповідальністю «Менелай».

Відповідно до ч. 1 ст. 431 виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи в електронній формі викладаються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, оприлюднюються в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), та підписуються електронним підписом судді (у разі колегіального розгляду - електронними підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Відповідно до частини 2 -4 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Так, заява мотивована тим, що борг, на стягнення якого було видано виконавчий документ, не існує. Доказом цього факту заявник зазначає лист №402/БТ виданий 29.07.2016 року ПАТ КБ «Надра»(первісним кредитором). Отже, чинність виконавчого документу, який перебуває на примусовому виконанні, є протиправною по відношенню до заявника. Разом з тим, згідно листа №402/БТ ПАТ КБ «Надра» зазначено, банк просить вилучити обтяження з Єдиного реєстру заборон та вилучити обтяження з Реєстру іпотек на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 45,00 кв.м., що є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2007.

Так, заявником зазначено , щ в подальшому, 05.08.2016 вищезазначена квартира була продана.

Разом з тим, як уже встановлено судом рішенням суду від 04.07.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1062-Н від 11 червня 2007 року в розмірі 98 690,77 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ становить 787 789,20 грн.), судовий збір 1 700,00 грн. та збір за інформаційно-технічне. забезпечення розгляду цивільної справи 120,00 грн., а всього 789 609,20 грн. Таким чином, за рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто саме грошові кошти, які становлять суму заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/1062-Н від 11 червня 2007 року, а також судовий збір та збір за інформаційно-технічне. забезпечення розгляду цивільної справи.

При цьому, матеріали справи не містять доказів сплати ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» грошової заборгованості згідно рішення суду від 04.07.2021 або те, що її обов`язок за вказаним рішення суду відсутній повністю, в листі №402/БТ ПАТ КБ «Надра» вказаних відомостей не зазначено.

Відповідно до ч. 4 ст. 432 ЦПК України про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Так згідно п. 1 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання).

В свою чергу, безпідставне визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, призведе до ненадходження до бюджету суми виконавчого збору у розмірі 10% від стягуваної суми, за наявності на те відповідних підстав згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Доказів зазначеного матеріали справи не містять, а лист №402/БТ ПАТ КБ «Надра» таким доказом не являється.

Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий лист не був виданий помилково, а з матеріалів справи не вбачається, що боржником були виконані зобов`язання зі сплати суми заборгованості стягувачу у строк до дати видачі виконавчого листа, тому правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Добровільним виконанням рішення суду є його виконання до моменту відкриття виконавчого провадження. Часові межі добровільного виконання - це період з набрання законної сили рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження. Адже сама природа виконавчого провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судового рішення.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1,2 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом не встановлено, що виконавчий документи був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2 статті 432 ЦПК України, підстав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви боржника ОСОБА_1 , про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-19, 76-78, 81, 173, 352-355, 432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Приватний виконавець Русецька Оксана Олександрівна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Менелай», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.08.2025.

Суддя: