Справа №295/4909/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

представника боржника адвоката Могильницького В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі скаргу адвоката Могильницької І.М. в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Могильницька І.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою, посилаючись на те, що відповідно до рішення Богунського районного суду міста Житомира у справі № 295/4909/15-ц від 14 липня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.02.2007 року у розмірі 35 803,68 (тридцять п`ять тисяч вісімсот три швейцарських франки 68 сантимів) та пеню у розмірі 6167,76 грн., а також судовий збір. До квітня 2025 року боржнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з нього боргу в примусовому порядку. Поряд з тим, 02 лютого 2024 року боржник отримав листа від АТ «Укрсиббанк», відповідно до якого ОСОБА_1 було запропоновано погасити наявну заборгованість за кредитним договором №0 від 19 лютого 2007 року з подальшим анулюванням (прощенням) частки боргу. Після того боржником було сплачено на користь АТ «УКРСИББАНК» суму боргу та судові витрати в добровільному поряду, а банком в свою чергу на підтвердження відсутності жодних майнових претензій до боржника було видано лист від 07 лютого 2024 року про необхідність зняття заборони з майна боржника та видано довідку від 14 травня 2025 року про сплату суми основного боргу та судових витрат, а також про прощення частини основного боргу та відсотків за кредитним договором №0 від 19 лютого 2007 року. У квітні 2025 року боржнику стало відомо про те, що у провадженні Богунського ВДВС у місті Житомирі перебуває виконавче провадження щодо примусового стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 19.02.2007 року, відкрите на підставі виконавчого листа №295/4909/16-ц. Поряд з тим, із подання Богунського ВДВС від 09 квітня 2025 року стало зрозуміло, що у ВДВС відсутній не тільки оригінал виконавчого листа №295/4909/16-ц, а й відсутні всі матеріали виконавчого провадження. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 14 травня 2025 року було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа. У липні 2025 року боржнику надійшло сповіщення від АТ КБ «Приватбанк» про те, що за постановою Богунського ВДВС були заблоковані кошти на рахунку в розмірі 45 625,44 грн. При зверненні до органу виконавчої служби ОСОБА_1 повідомлено, що відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника, оскільки до заяви не надано доказів сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

З огляду на викладене, адвокат Могильницька І.М. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити пропущений процесуальний строк для подання скарги на бездіяльність та рішення державного виконавця; визнати протиправною бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не скасуванні постанови у виконавчому провадженні №52300768 від 08 квітня 2025 року про арешт коштів боржника; визнати незаконною і скасувати постанову державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Тетяни Петрівни №52300768 від 08 квітня 2025 року про арешт коштів боржника.

Від Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив, у якому представник виконавчої служби зазначила, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження №52300768 на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/4909/16-ц від 12.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 19.02.2007 року в розмірі 35 803,68 (тридцять п`ять тисяч вісімсот три швейцарських франки 68 сантимів) та пені у розмірі 6 167,76 грн. Як далі убачається із відзиву, 20.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 08.04.2025 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, котру направлено для виконання банкам. Згодом, 01.05.2025 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На адресу відділу надійшло звернення від боржника стосовно зняття арешту з коштів по виконавчому провадженні, про що було відмовлено у зв`язку з відсутністю законних підстав для зняття арешту з рахунків боржника. Також жодних відомостей на адресу ДВС від стягувача не надходило про виконання боржником зобов`язань, а також сплати боргу. Отже, на переконання представника ДВС, підстави для зняття арешту з майна у державного виконавця відсутні. Державний виконавець просила відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю.

У судовому засіданні представник боржника адвокат Могильницький В.Ю. скаргу підтримав, просив її задовольнити. Звертав увагу, що перед накладенням арешту державний виконавець не перевірив виконання рішення суду боржником. До того ж, державний виконавець подав документ про втрату виконавчого листа, тобто на момент винесення постанови про арешт коштів у ДВС взагалі не було виконавчого листа. В обґрунтування підстав поновлення пропущеного строку адвокат зауважив, що ОСОБА_1 не отримував постанову про арешт коштів, про це він дізнався від банку приблизно в 20-х числах липня. Спочатку гадали, що ДВС сама зніме арешт, але цього не сталося. Потім боржник був в пошуках представника для складання скарги, у зв`язку з цим адвокат вважає, що строк подання скарги пропущено з поважних причин.

Представник стягувача АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розгляд скарги проводити у її відсутність.

Суд, заслухавши пояснення представника боржника, вивчивши й дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.07.2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.02.2007 року у розмірі 35 803,68 (тридцять п`ять тисяч вісімсот три швейцарських франки 68 сантимів) та пеню у розмірі 6 167,76 грн., а також судові витрати (а.с. 192-194 том 1).

На виконання рішення суду 12.08.2016 року Богунським районним судом м. Житомира направлено виконавчі листи (а.с. 203 том. 1).

З наявного у матеріалах справи листа АТ «УкрСиббанк» від 07.02.2024 року слідує, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 19.02.2007 року припинив свою дію у зв`язку із виконанням боржником ОСОБА_1 своїх зобов`язань у повному обсязі. Договір іпотеки №б/н від 19.02.2007, що був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. 19.02.2007 за реєстровим номером №2610, є таким, що припинив свою дію. Лист також містив прохання банку про зняття заборони в Державному реєстрі речових прав відносно майна, яке належить ОСОБА_1 (а.с. 15 том 2).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.05.2025 року у справі №295/4909/15-ц відмовлено у задоволенні подання начальника Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савіної Н. про видачу дубліката виконавчого документа у зв`язку з виконанням боржником ОСОБА_1 рішення суду в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

З матеріалів справи слідує, що 08.04.2025 року державним виконавцем Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П. в рамках виконавчого провадження №52300768 з виконання виконавчого листа №295/4909/16-ц від 12.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 19.02.2007 року винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 19).

На запит щодо зняття обмеження з користування банківськими рахунками ОСОБА_1 надана відповідь листом від 28.07.2025 року про те, що у державного виконавця відсутні законні підстави для зняття арешту з рахунку боржника, оскільки до заяви про зняття арешту з рахунків не надано підтверджуючих документів про повний розрахунок із стягувачем. Крім того, на рахунку відділу відсутні кошти про сплату виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням із стягувачем, відсутність відкритого виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відмову у задоволенні подання державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на кошти боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту, суд вважає обґрунтованими вимоги скарги в частині визнання протиправною бездіяльності Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), котра полягає у не знятті арешту з майна боржника, що є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 24 липня 2024 року у справі №№ 212/2-4350/11 (провадження № 61-14305св23).

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що не зняття ДВС арешту з коштів боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом скасування постанови державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Т.П. №52300768 від 08 квітня 2025 року про арешт коштів боржника.

За змістом статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зважаючи на повідомлені представником боржника обставини, за яких був пропущений строк для подання скарги, надані на підтвердження указаних обставин докази, відсутність доказів протилежного, суд визнає причини пропуску такого строку поважними та вважає за доцільне поновити стягувачу строк для подання скарги на бездіяльність та рішення державного виконавця.

Враховуючи викладене, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 2, 3, 10, 127, 447-1, 449, 451 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк для подання скарги на бездіяльність та рішення державного виконавця.

Визнати неправомірною бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не знятті арешту із коштів боржника у рамках виконавчого провадження №52300768 від 08 квітня 2025 року.

Скасувати постанову державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Козак Тетяни Петрівни від 08 квітня 2025 року ВП№52300768 про арешт коштів боржника.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов