Справа № 2-3222/11
Провадження № 4-с/161/61/25
У Х В А Л А

25 вересня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Літвін А.Ю.

представника скаржника Лозинської Д.Б.

представника суб`єкта оскарження ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька скаргу ОСОБА_2 , яка подана в її інтересах адвокатом Лозинською Дарією Богданівною на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Лозинська Д.Б. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з вищевказаною скаргою.

Скаргу обґрунтовує тим, що 31.10.2012 старшим державним виконавцем ДВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Арсенюк О.В. було відкрито виконавче провадження № 34976942 від 31.10.2012 з виконання виконавчого листа № 2-3222/11 від 25.10.2011, виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в користь Луцької філії АТ «Укрінбанк ПАТ «Український інноваційний банк» та накладено арешт на все рухома і нерухоме майно, що належить боржнику з забороною його відчуження.

12.12.2012 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Маючи намір відчужити належне ОСОБА_2 житлове приміщення, вона дізналася про існування арешту на належне їй майно, попри відсутність виконавчих проваджень.

28.04.2025 ОСОБА_2 звернулася до Відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Відповіддю від 21.05.2025 її було повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна.

Зазначає, що станом на дату звернення до суду зі скаргою у ОСОБА_2 відсутні боргові зобов`язання перед фізичними та юридичними особами, державою.

Наявність арешту на все належне ОСОБА_2 майно, позбавляє її можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном при відсутності відкритих виконавчих проваджень.

Посилаючись на викладене, просить суд зобов`язати головного державного виконавця служби у м. Луцьк Західного міжрегіонального управління МЮ України Арсенюк О.В. скасувати арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , що був накладений у виконавчому провадженні № 34976941 від 31.10.2012 на виконання виконавчого листа № 2-33222/11 від 25.10.2011, виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в користь Луцької філії АТ «Укрінбанк ПАТ «Український інноваційний банк».

Ухвалою судді від 27.05.2025 відкрито провадження за скаргою та призначено її до судового розгляду.

Судовому засіданні представник скаржника подану скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник суб`єкта оскарження вимог наведених у скарзі не визнала, просила суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представника скаржника, представника суб`єкта оскарження, дослідивши матеріали скарги та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 34976942 від 31.10.2012 на виконанні в ДВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області перебував виконавчий лист № 2-33222/11 від 25.10.2011, виданий Луцьким міськрайонний судом Волинської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 8275,05 доларів США та 3377,02 грн., витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 693,46 грн. по 231,15 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,40 грн. з кожного.

Вказаною постановою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Постановою старшого державного виконавця ДВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області Арсенюк О.В. від 12.12.2012 повернуто виконавчий документ стягувачу.

З відповіді № 451-1/16 від 11.09.2025 ПАТ «Українська інноваційна компанія» випливає, що заборгованість ОСОБА_2 по виконавчому листу Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-33222/11 від 25.10.2011 погашено 19.11.2012.

Із наданих суду доказів випливає, що підстави для арешту нерухомого майна ОСОБА_2 відсутні.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов?язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов?язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі № 523/19204/19 (провадження № 61-3844св22), постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), в постановах від 29.07.2020 в справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), від 20.01.2021 в справі № 157/298/19 (провадження № 61-20261св19), у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726к19).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Статтею 391 цього Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору з боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, суд враховує правовий висновок, який міститься в постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі № 947/36027/21 (провадження № 61-12849св23) про те, що оскільки зазначений виконавчий лист повторно не пред`являвся до примусового виконання і строки його пред`явлення до виконання закінчилися, то збереження арештів, накладених державними виконавцями з метою виконання судового рішення, за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання судового рішення, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржника.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 258, 260-261, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 , яка подана в її інтересах адвокатом Лозинською Дарією Богданівною на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Зобов`язати головного державного виконавця служби у м. Луцьк Західного міжрегіонального управління МЮ України Арсенюк Оксану Валеріївну скасувати арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , що був накладений у виконавчому провадженні № 34976941 від 31 жовтня 2012 року на виконання виконавчого листа № 2-33222/11 від 25 жовтня 2011 року, виданого Луцьким міськрайонний судом Волинської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в користь Луцької філії АТ «Укрінбанк ПАТ «Український інноваційний банк».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду небула вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта