Провадження № 22-ц/812/1495/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2025 року м. Миколаїв

справа № 468/509/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області, ухвалене 01 травня 2025 року під головуванням судді Іщенко Х.В., повне судове рішення складено цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Приватне акціонерне товариства «Провагроінвест» (далі - ПрАТ «Провагроінвест») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Позивач зазначав, що 07 жовтня 2021 року на автодорозі Н-11 «Дніпро - Миколаїв» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Камаз 5320» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням неповнолітнього ОСОБА_1 та транспортного засобу «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_3 .

Згідно постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 15 листопада 2021 року, ОСОБА_3 (батька неповнолітнього ОСОБА_1 ) визнано винним у порушенні ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Renault Duster», власником якого є ПСП «Корона», була застрахована ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № 06/6763922/1510/20, відповідно до умов договору страхування за заявою власника пошкодженого транспортного засобу , ПрАТ «СК «Провідна» (назву якого 12 січня 2025 року було змінено на ПрАТ «Провагроінвест» на підставі страхового акту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 155655,09 грн.

Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь 155 655 грн 09 коп. матерільної шкоди в порядку суброгації.

ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив, що вину у скоєнні ДТП не визнає, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності невірно зазначена стаття, відповідальність за яку йому інкримінують. Також просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та пропущено строк позовної давності.

В апеляційній скарзі представник «Провагроінвест» - адвокат Дмітрієв Р.І. - посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначав, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду договір страхування, заяву страхувальника, акт огляду, рахунок №С від 13.10.2021 року, страховий акт, а також платіжну інструкцію №047728 від 10.11.2021 року. Отже, на думку апелянта, наявність рахунка та платіжної інструкції є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, а також належними доказами на підтвердження розміру шкоди, заподіяну власнику Renault Duster, н.з НОМЕР_3 . З рахунка № НОМЕР_4 від 13.10.2021 року вбачається проведення ремонтних робіт саме для транспортного засобу Renault Duster, н.з НОМЕР_3 . Відповідач не заперечував достовірність інформації, викладеної у рахунку станції технічного обслуговування та не надавав жодного доказу на противагу. Також апелянт звертав увагу, що згідно умов договору страхування розмір страхової суми - 333 791 грн, що не перевищує розміру страхового відшкодування.

Окрім того апелянт не погоджується з твердженням суду, що в акті огляду автомобіля від 19 жовтня 2021 року в графі «характер пошкоджень» зазначено лише пошкоджені деталі без додаткових характеристик, показників їх зносу, відсутня також фотофіксація пошкоджень вказаних деталей, ціна запасних частин (до настання страхового випадку) згідно ремонтної калькуляції. На думку представника позивача, дане зауваження суду не відповідає дійсності, адже в акті огляду чітко зафіксований перелік деталей та їх пошкодження, а також зазначено про необхідність заміни, ремонту чи фарбування. Зауваження суду про відсутність показника зносу деталей є безпідставним, у зв`язку з тим, що згідно п.7 договору страхування «Умови страхування» в підпункті «Знос фізичний (ТЗ та/або ДО) зазначено «Без урахування зносу». Тому позивач не мав права розраховувати фізичний знос майна та надавати відповідні документи до суду. Представник Дмитрієв Р.І. також зазначає, що судом було порушено принцип змагальності сторін, оскільки позивача фактично було позбавлено можливості ознайомитися із заявою відповідача про застосування позовної давності до ухвалення рішення, у зв`язку з чим порушено права позивача, передбачені ст. 43 ЦПК України, а саме надати пояснення по справі. Також суд не міг відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, оскільки позов було подано під час дії воєнного стану та строк позовної давності зупинений на строк дії воєнного стану в Україні, а тому не сплив.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони вдруге не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені: сповіщення ОСОБА_1 про судове засідання 18.08.2025 року підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 80), проте від нього надійшла телефонограма з проханням відкласти судове засідання внаслідок перебування за межами міста Миколаєва, в судове засідання, призначене на 08 вересня 2025 року, відповідач вдруге не з`явився, в цей день на адресу суду з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1. надійшла фотокопія медичної довідки про проходження ОСОБА_1 амбулаторного лікування в період з 08.09.2025 по 12.09.2025; про призначене на 22 вересня 2025 року судове засідання ОСОБА_1 був сповіщений телефонограмою, повідомленням на вищевказану електронну адресу, а також направленою за місцем його реєстрації повісткою, яка повернулась без вручення з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, що є належним повідомлення у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 107, 107) ПрАТ «Провагроінвест» повідомлялось про судові засідання через «Електронний суд». Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на нижчевикладене.

Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 13 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» (12.01.2025 року було змінено назву на ПрАТ «Провагроінвест» та ПСП «Корона» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, згідно умов якого було застраховано автомобіль «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 . Строк дії договору: з 21.11.2020 року по 20.11.2021 року (а.с. 7).

07 жовтня 2021 року на автодорозі Н-11 «Дніпро - Миколаїв» сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення між застрахованим позивачем автомобілем «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ПСП «Корона», під керуванням ОСОБА_2 , та автомобілем «КАМАЗ 5320», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , будучи на час ДТП ще неповнолітнім, внаслідок чого автомобіль «Renault Duster» отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 15.11.2021 року у справі №468/1339/21-п дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та здійснив з`їзд на смугу зустрічного руху, не надавши перевагу в русі автомобілю, чим порушив вимоги п. п. 2.3, 16.3 ПДД України, що призвело до зіткнення автомобілів. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та оскільки неповнолітній ОСОБА_1 не досяг 16-річного віку до адміністративної відповідальності було притягнуто його батька - ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 184 КУпАП (а.с. 11).

08 жовтня 2021 року ПСП «Корона» звернулося до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 101).

Відповідно до Акту огляду (обстеження) транспортного засобу № від 19 жовтня 2021 року встановлено пошкодження транспортного засобу автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 (а.с. 18-19).

Згідно рахунку рихтувально-малярних робіт, складеного ФОП ОСОБА_6 , вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , склала 155 655 грн 09 коп. (а.с. 19-20).

09 листопада 2021 року ПрАТ «СК «Провідна» було складено Страховий акт № за договором страхування наземних транспортних засобів (КАСКО), згідно якого, виходячи із вартості відновлювальних ремонтних робіт автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , сума страхового відшкодування була визначена у розмірі 155 655 грн 09 коп. (а.с. 21-22).

10 листопада 2021 року ПрАТ «СК «Провідна» на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_6 , виконавця ремонтно-відновлювальних робіт) було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 155 655 грн 09 коп. (за договором добровільного стархування), що підтверджується платіжною інструкцією № 047728 від 10.11.2021 року (а.с. 23).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиним законним доказом вартості нанесеного матеріального збитку є відповідний експертний висновок суб`єкта оціночної діяльності, проте такого документу матеріали справи не містять. Отже позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження обгрунтованості вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу та вартості страхового відшкодування. Також суд вважав, що вартість цих робіт значно перевищує вартість страхового відшкодування, передбаченого договором добровільного страхування. Крім того суд зазначив, що ДТП (страховий випадок) відбулося 07 жовтня 2021 року, з позовом ПрАТ «Провагроінвест» до суду звернулося 19 березня 2025 року, тоді як трирічний строк позовної давності сплинув 07 жовтня 2024 року, а тому, враховуючи заяву відповідача про застосування наслідків пропуску позовної давності, відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України у задоволенні позову слід відмовити саме з підстав пропуску позовної давності.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду.

Так, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, за змістом статтей 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «КАМАЗ 5320», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом МАЗ, державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована, зокрема не зазначено про це на схемі місця ДТП, де у графі «серія та номер полісу ОСЦПВ наземних ТЗ та назва страхової організації, яка його видала» стосовно вищевказаного транспортного засобу відсутня будь-яка інформація.

Доказів відшкодування відповідачем витрат на відновлювальні ремонтні роботи автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , суду не було надано і на таке відповідач не посилався.

Учасники правовідносин, що виникли у зв`язку з настанням ДТП, яке сталось 07 жовтня 2021 року, перебувають між собою у таких зобов`язаннях: договірне зобов`язання існує між позивачем і потерпілою особою - ПСП «Корона» як власника пошкодженого застрахованого автомобіля - за договором добровільного страхування наземного транспорту; деліктне зобов`язання - між ПСП «Корона» та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи - ПСП «Корона», у зв`язку з чим до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки - відповідача ОСОБА_1 - у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За приписами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Розраховуючи суму страхового відшкодування, позивач виходив із вартості відновлювальних ремонтних робіт автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , згідно рахунку рихтувально-малярних робіт, складеного ФОП ОСОБА_6 - 155 655 грн 09 коп., а тому саме така сума була перерахована 10 листопада 2021 року ПрАТ «СК «Провідна» на рахунок СТО (ФОП ОСОБА_6 , виконавця ремонтно-відновлювальних робіт) відповідно до умов укладеного договору добровільного страхування.

При цьому колегія суддів вважає помилковими твердження суду першої інстанції про те, що виплачене позивачем страхове відшкодування на оплату вартості ремонтно-відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу значно перевищує вартість стахового відшкодування, передбачену умовами укладеного між ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та ПСП «Корона» договору добровільного страхування, оскільки за змістом цього договору сторони узгодили, що розмір страхової суми становить: 333 791 грн. (п. 7 договору).

Заперечень щодо вищевказаного розміру майнової шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Renault Duster», державний номерний знак НОМЕР_3 , відповідач не заявляв, доказів на спростування такого розміру шкоди не надавав.

Справа розглядалась судом першої інстанції за відсутності сторін. Відповідач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій заперечував проти задоволення позову, просив застосувати наслідки пропуску позовної давності. При цьому судом першої інстанції помилково зазначено у рішенні, що ОСОБА_1 у цій заяві посилався на те, що не згоден із вартістю відновлювального ремонту. Проте зміст заяви відповідача свідчить, про те, що таких доводів він не наводив, а вказував, що вину у скоєнні ДТП не визнає, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові про притягнення до адміністративної відповідальності невірно зазначена стаття, відповідальність за яку йому інкримінують (а.с. 51).

Відповідно до частин першої, другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем обґрунтованості розміру сплаченого страхового відшкодування у зв`язку із ненаданням експертного висновку суб`єкта оціночної діяльності щодо розміру збитків, спричинених внаслідок пошкодження автомобіля «Renault Duster», оскільки надані позивачем докази є належними, достовірними, достатніми та допустимими і відповідачем не заперечувались і не були спростовані.

За таких обставин, з огляду на приписи статтей 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача грошових коштів у розмірі 155 655грн 09 коп.

При цьому апеляційний суд також не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові ПрАТ «Провагроінвест» в зв`язку із пропуском позовної давності.

Так, відповідно до статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Разом із цим, відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. Надалі дію карантину неодноразово було продовжено та постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Поряд з цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.

Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року.

Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 (провадження № 12-19гс25) зазначила, що у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Законом України № 4434-ІХ від 14.05.2025 року пункт 19"Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України було виключено. Вказаний Закон набрав чинності з 04 вересня 2025 року.

Таким чином, оскільки в цій справі ПрАТ «Провагроінвест» звернувся з позовом до суду 19 березня 2025 року підстави для застосування позовної давності відсутні, оскільки позивач звернувся з позовом у межах позовної давності.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення позову.

Згідно зі статтею 141 ЦПК з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Провагроінвест» підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір в розмірі 7 570 грн 00 коп. (3 028грн. + 4 542грн.)

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» () 155655грн 09 коп. (сто п`ятдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень дев`ять копійок ) матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Провагроінвест» () витрати по сплаті судового збору за позовну заяву та за апеляційну скаргу в розмірі 7570 грн 00 коп. (сім тисяч п`ятсот сімдесят гривень).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку і випадках, передбачених 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 03 жовтня 2025 року