СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19184/25

пр. № 2/759/8353/25

06 жовтня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва, у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 ,, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною 23 - річного віку, або припинення навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006 року по 21.12.2018 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказує, що після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_3 є повнолітнім, однак продовжив навчання у Київському міському медичному фаховому коледжі на денній формі навчання, та 11.08.2025 року зарахований на заочну форму навчання до Українського державного університету імені М. Драгоманова, що унеможливлює його працевлаштування.

Позивач зазначає, що має незначний дохід, сім`я потребує матеріальної допомоги. Крім того, 31.07.2025 року належна на праві власності позивачу квартира була пошкоджена в результаті обстрілу м. Києва збройними силами російської федерації, та непридатна до проживання. При цьому винаймати житло значно дорого, на що у позивача відсутні кошти.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 27 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

29 серпня 2025 року від представника позивача - адвоката Онищенка П.М. надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 29 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу на його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідно до зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення ухвала про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами вручена відповідачу 13.09.2025 року.

01 жовтня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_2 частково визнав заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини його заробітку. Відповідач вказує, що за рішенням суду з нього стягуються аліменти у розмірі на меншого сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначив, що є військовослужбовцем, постійно перебуває у зоні бойових дій, декілька разів був поранений, потребує значних коштів на лікування та відновлення. Надав довідку з ВДВС про отримані позивачем суми грошових коштів у рахунок сплати аліментів.

Крім того відповідач вказав, що має іншу родину, у якій утримує дружину та її неповнолітню дитину, а тому вважає відсутніми підстави для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши до канцелярії суду заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позов на підставі викладених обставин та наданих суду доказів.

У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1 червня 2006 року, який було розрізано рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 грудня 2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва.

Відповідно до вказаного свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що після розірвання шлюбу син ОСОБА_5 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Доказів зворотного у розпорядження суду не надано.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки №401 від 25.08.2025 року, виданої Закладом фахової передвищої освіти «Київський міський медичний фаховий коледж» (ЗФПО «КММФК») ОСОБА_3 є студентом 4 курсу денної форми навчання групи 403-МИ відділення сестринська справа за спеціальністю 223 Медсестринство ЗПФО «КММФК», форма навчання бюджетна. Термін навчання з вересня 2022 року (наказ №132 від 02.08.2022) по 30 червня 2026 року.

Відповідно до довідки № 10/25 від 20.08.2025 року, виданої Українським державним університетом імені Михайла Драгоманова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зарахований на І курс заочної форми навчання за освітнім ступенем Бакалавр за спеціальністю А6.01. Спеціальна освіта (Логопедія), Факультету спеціальної та інклюзивної освіти за кошти фізичних та юридичних осіб Українського державного університету імені Михайла Драгоманова. Наказ про зарахування №597/з від 11.08.2025 року. Термін навчання 01.09.2025 року - 30.06.2029 року.

Як вбачається із довідки ТОВ «СЛАЛЕН» від 07.08.2025 року №28, ОСОБА_1 працює на посаді адміністратора ТОВ «СЛАЛЕН» та у період з січня 2025 року по червень 2025 року її сукупний дохід склав 20 326,20 грн.

У довідці №449 від 01.08.2025 року, виданої Житлово-експлуатаційною дільницею №2, вказано, що у зв`язку із обстрілом КР по об`єктам цивільної інфраструктури рф 31.07.2025 року було пошкоджено 1-й під`їзд, квартира за адресою: АДРЕСА_2 для проживання не придатна - вибиті вікна, двері, відсутні комунікації.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 як на підставу заявлених позовних вимог, вказує на відсутність у неї можливості утримувати одноосібно повнолітнього сина, який продовжує навчання, з урахуванням незначної заробітної плати та пошкодження квартири, у якій вони проживали разом з сином.

Так, відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Згідно з ч. 1 ст. 198 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.

Частиною першою та другою ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року у справі № 308/4214/18 виснував, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Позивачка звернулася із позовом про стягнення аліментів на утримання сина у зв`язку із продовженням навчання в порядку ст. 199 СК України.

Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином відповідача, продовжує навчання, не досяг 23 річного віку, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач є військовослужбовцем, який отримує регулярний дохід, має можливість брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що підтвердив у відзиві на позовну заяву, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Однак він не погоджується із запропонованим до стягнення позивачем розміру цих вимог.

Так, із наданих суду відповідачем доказів вбачається, що він є військовослужбовцем, сплачує за рішенням суду аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Однак, відповідачем не доведено належними доказами того, що на його утримані перебуває дружина (що вона непрацездатна та потребує такого утримання) та її неповнолітня дитина (обов`язок по утриманні якої виник у батьків цієї дитини). Також відповідачем не надано у розпорядження суду довідку про його доходи / заробіток. Відтак не спростовано жодними доказами можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Так, обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину, який продовжу є навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько, так і матір дитини.

Крім того суд бере до уваги, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2024 року у справі №759/14376/24 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував обставини, які передбачені в ст. 182 СК України.

У суду відсутні докази про розмір заробітної плати, яку отримує відповідач, відсутні будь-які докази щодо знаходження на його утриманні інших осіб, окрім сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також враховано, і те, що син ОСОБА_3 в даний час навчається, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків.

Суд вважає, що відповідно до засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України) аліменти в розмірі частки від доходів відповідача є достатніми та забезпечать інтереси дитини.

Оскільки ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 , проживає з матір`ю, знаходиться на утриманні останньої, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дитини, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів і до досягнення дитиною 23 річного віку за умови продовження навчання.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч.1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 25 серпня 2025 року і до припинення дитиною навчання, але не більш, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя Н.О.Горбенко