Провадження № 2/638/7144/25
УХВАЛА

07 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання факту знаходження дитини на утриманні військовозобов`язаного,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі Відповідачі), у якому просить визнати факт знаходження на утриманні Позивача неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В якості правових підстав позову зазначає статті 315-319, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідь на запит суду надійшла інформація з реєстру територіальної громади міста Харкова та виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області надійшла інформація про зареєстроване місце проживання Відповідачів.

Суд, вирішуючи питання про відкриття провадження, встановив, що позовна заява не відповідає вимогам, визначеним статтею 175 та 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною другою статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній. Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2898/16, провадження № 14-573цс19.

Частиною першою статті 315 ЦПК України визначено справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядаються в окремому провадженні.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Разом з цим статтею 42 ЦПК України визначено склад учасників справи, зокрема у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

У позовній заяві Позивач просить на підставі норм, що регламентують порядок розгляду справ в окремому провадженні, визнати факт знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, зазначивши склад учасників справи: позивач, відповідача та третя особа, тобто склад учасників позовного провадження, позаяк у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи, яких ОСОБА_1 не вказав. Зазначене суперечить вимогам пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України та вимогам частини третьої статті 42 ЦПК України.

Разом з цим, враховуючи що позов пред`явлено до двох Відповідачів, ОСОБА_1 , всупереч вимог пункту 4 частини третьої статті 175 ЦПК України, не зазначив зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

ОСОБА_1 зазначаючи, що є військовозобов`язаним, а також враховуючи мету з якою просить визнати факт знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини отримання відстрочки від мобілізації, не зазначив докази якими це підтверджується, а також не додав докази, які підтверджують його перебування військовозобов`язаним.

Відповідно до частин першої та другої статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищезазначене, позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням Позивачу строку на усунення недоліків, шляхом визначення порядку у якому він звертається із вимогами (позовного чи окремого), визначення складу учасників справи та зазначення відомостей про них (відповідно до пункту 2 частини третьої статті 175 ЦПК України), зазначення змісту позовних вимог щодо кожного з Відповідачів (у разі звернення в позовному порядку), зазначення у заяві доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та долучення таких доказів до заяви відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 43, 185, 187, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати Позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви..

Роз`яснити Позивачу, що у випадку неусунення зазначених недоліків заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Малахова