Справа № 461/8829/23 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3633/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: представника Львівської митниці Державної митної служби Тістечко Ю.Я.,

представника ОСОБА_1 Тимощука О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України та Львівської митниці Державної митної служби України на рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Позов мотивував тим, що на підставі протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року у нього вилучено товар, який він перевозив через митний кордон України, а саме: прошуто ТМ «Tre Monti», загальною вагою 215 кг. вартістю 115025 грн та сир ТМ «Hochland», загальною вагою 157 кг. вартістю 57 621 грн.

Даний товар Львівська митниця Державної митної служби України розмістила на зберігання на власному складі на час розгляду справи про порушення митних правил.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України. Вилучене відповідно до протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року повернуто ОСОБА_1 .

Проте, прибувши на митницю для отримання товару, який підлягав поверненню йому згідно з постановою суду, він виявив, що товар зіпсутий внаслідок неналежного зберігання.

В подальшому він звернувся до Львівської митниці Державної митної служби України з вимогою про повернення вартості товару, вилученого у нього згідно з протоколом про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року, який йому не повернутий та знищений внаслідок неналежного зберігання, однак така вимога виконана не була.

Крім того, він виконав покладений на нього постановою суду обов`язок з оплати вартості зберігання вищезазначеного товару в розмірі 1726.50 грн.

Оскільки діями Львівської митниці Державної митної служби України йому завдано збитків, такі підлягають відшкодуванню державою шляхом списання з державного казначейського рахунку Львівської митниці Державної митної служби України.

З наведених підстав позивач просив:

-визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України щодо незабезпечення належного зберігання товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року;

-визнати протиправними діїЛьвівської митниці Державної митної служби України щодо відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 від 10 липня 2023 року;

-стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 шкоду в розмірі 172 646 грн;

-стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 витрати за зберігання товару в розмірі 1726.50 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України в частині незабезпечення належного зберігання товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03.05.2023.

Визнано протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 від 10.07.2023.

Стягнуто з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на ОСОБА_1 шкоду у розмірі 150179 гривень 18 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 за зберігання товару у розмірі 1726 гривень 50 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в сумі 6323 гривень 84 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1647 гривень 53 копійок.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 13048 гривень 01 копійок.

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року в частині стягнення з Державного бюджету України судових витрат оскаржила Державна казначейська служба України.

В апеляційній скарзі покликається на те, що витрати щодо сплати судового збору, на правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи підлягають розподілу між сторонами, тобто мають бути стягнуті саме з суб`єкта, у зв`язку з протиправними діями якого подано позов, а відтак такі безпідставно стягнуті з Державного бюджету України.

Держава у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками справи бере участь через відповідний орган державної влади, наділений повноваженнями саме у сфері спірних правовідносин, яким є Львівська митниця Державної митної служби, що є суб`єктом, винним у заподіянні шкоди, а відтак саме Львівська митниця Державної митної служби зобов`язана відшкодувати завдану шкоду.

Оскільки Державний бюджет України не передбачає асигнувань для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката та витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у цивільній справі, рішення суду про стягнення коштів, без встановлених бюджетних призначень законом про Державний бюджет України на відповідний рік, не може бути виконане.

Просить рішення суду в частині стягнення з Державного бюджету України судових витрат скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у стягненні таких витрат з Державного бюджету України.

Крім того, рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року в частині задоволених позовних вимог оскаржила Львівська митниця Державної митної служби України.

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вартості майна, а відтак не довів факту завдання йому реальних збитків.

З долучених до позовної заяви фотографій неможливо встановити, чи дійсно зображений на них товар є зіпсутим, та чи псування товару відбулося внаслідок його неналежного зберігання на складі митниці.

На продукцію, вилучену у позивача, відсутні передбачені законодавством відповідні документи, що підтверджують їх якість і безпеку та країну походження.

Позивач відмовився від отримання товару, а законодавством визначено право на відшкодування реальних збитків, а не вартості усього майна, яке не є пошкодженим, однак власник відмовляється від такого.

Висновком експерта № СЕ-19/114-24 від 29 травня 2024 року не визначено реальні збитки позивача, не встановлена ступінь втрати вартості товару після його двомісячного зберігання на складі, а також не встановлена відповідність вимогам ДСТУ продуктів, поміщених на склад.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Львівської митниці Державної митної служби Тістечко Ю.Я. на підтримання доводів апеляційних скарг, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що Львівською митницею Державної митної служби України не забезпечено належних умов зберігання товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил № 0496/20900/23 від 03 травня 2023 року, не розглянуто належним чином вимогу позивача щодо повернення товару та відшкодування його вартості, чим завдано позивачу шкоду в розмірі 150179.18 грн, яка підлягає стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , а крім того, на користь позивача підлягають стягненню 1726.50 грн понесених ним витрат за зберігання товару на складі митного органу.

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 03 травня 2023 року державним інспектором відділу провадження у справах про порушення митних правил управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Васецьким Є.І. складено відносно ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил № 0496/20900/23.

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0496/20900/23 03 травня 2023 року близько 21 год 25 хв громадянин України ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Sкoda Superb», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прямував з Республіки Польща в Україну з приватної поїздки через митний пост «Краковець» Львівської митниці, обравши формою проходження митного контролю смугу спрощеного митного контролю «зелений коридор», чим своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню, або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження, однак під час проведення огляду автомобіля виявлено товар, який відповідно до ст. 378 МК України та постанови Кабінету Міністрів України № 434 від 21 травня 2012 року обмежений до переміщення через митний кордон України, а саме: 1) прошуто ТМ «Tre Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках, кожна різною вагою з зазначенням кінцевої дати споживання 12 вересня 2023 року загальною вагою 215 кг; 2) сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar», упакований індивідуальних упаковках по 1.033 кг кожна, в кількості 152 шт, загальною вагою 157.00 кг., з зазначенням кінцевої дати споживання 30 жовтня 2023 року, який переміщувався без приховування в салоні та багажному відділенні автомобіля, чим порушено встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю «зелений коридор», тобто переміщувано через митний коридор товар, переміщення якого через митний кордон України обмежено законодавством України відповідно до ст. 378 МКУ.

На підставі ст. 511 Митного кодексу України за цим протоколом вилучено:

1.прошуто (Prosciutto) ТМ «Tre Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках, кожна різною вагою з зазначенням кінцевої дати споживання 12 вересня 2023 року загальною вагою 215 кг;

2.сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar», упакований індивідуальних упаковках по 1.033 кг кожна, в кількості 152 шт, загальною вагою 157.00 кг., з зазначенням кінцевої дати споживання 30 жовтня 2023 року.

Відповідно до службової записки державного інспектора митного органу №Р-0582/7.4-15-2/45 від 04 травня 2023 року вартість вилученого прошутто ТМ «Тге Monti» становить 115025 грн, а сиру ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar» 57621 грн.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2023 року у справі №461/3510/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.

Вилучене відповідно до протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року, а саме прошутто ТМ «Tre Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках різною вагою з зазначенням кінцевої дати споживання 12 вересня 2023 року загальною вагою 215 кг; сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar», упакований індивідуальних упаковках по 1.033 кг кожна, в кількості 152 шт, загальною вагою 157.00 кг., з зазначенням кінцевої дати споживання 30 жовтня 2023 року повернуто ОСОБА_1 .

Квитанцією №66044304 від 13 червня 2023 року підтверджується, що ОСОБА_1 сплатив 1726.50 грн за зберігання товару на складі митного органу.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Львівської митниці Державної митної служби України із заявою про повернення йому продуктів харчування на підставі постанови Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2023 року у справі №461/3510/23.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи 06 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Яворівського РВП ГУНП у Львівській області із зверненням щодо невиконання судового рішення Галицького районного суду м. Львова працівниками МПП «Краківець».

Листом № 6378/61/2023 від 20 липня 2023 року Яворівський РВП ГУНП у Львівській області повідомив ОСОБА_1 про те, що перевірка за його зверненням припинена у зв`язку з тим, що він у письмовій заяві просив не проводити перевірку за його зверненням у зв`язку відсутністю претензій.

Разом з тим, 10 липня 2023 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Львівської митниці Державної митної служби України з вимогою щодо виплати вартості товару, який вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №0496/20900/23, який не повернутий та знищений внаслідок неналежного зберігання в розмірі 172 646 грн та 1726,50 грн витрат, сплачених ОСОБА_1 за зберігання товару на складі митного органу.

Листом Львівської митниці Державної митної служби України № 7,4-1-21/10/18933 від 27 липня 2023 року повідомлено ОСОБА_1 та його представника про те, що для отримання товару необхідно прибути на склад митниці за адресою митного поста «Краковець» Львівської митниці.

Зі змісту службової записки головного державного інспектора відділу складського обліку, зберігання, оцінки вилученого майна та розпорядження ним управління адміністративно-господарської діяльності Львівської митниці вбачається, що від отримання товару, вилученого згідно з протоколом про вилучення митних правил № 0496/20900/23 від 03 травня 2023 року, ОСОБА_1 відмовився.

Згідно з висновком експерта від 29 травня 2024 року № СЕ-19/114-24/8345-ТВ за результатом проведення судової товарознавчої експертизи визначити вартість досліджуваного окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 215 кг, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року станом на 05 липня 2023 року не представляється можливим.

Разом з тим, вартість нового непошкодженого окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 215 кг, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на 05 липня 2023 року становила 89328 грн.

Визначити вартість досліджуваного окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 215 кг, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03 травня 2023 року станом на день проведення експертизи, а саме на 29 травня 2024 року не представляється можливим.

Разом з тим, вартість нового непошкодженого окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 215 кг, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на день проведення експертизи, а саме на 29 травня 2024 року становила 96805.90 грн.

Визначити вартість досліджуваного сиру твердого марки «Hochland With Cheddar» фасованого в кількості 152 упакувань масою по 1,033кг кожне, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року станом на 05 липня 2023 року не представляється можливим.

Разом з тим, вартість нового непошкодженого сиру твердого марки «Hochland With Cheddar» фасованого в кількості 152 упакувань масою по 1,033кг кожне, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на 05 липня 2023 року становила 46107.68 грн.

Визначити вартість досліджуваного сиру твердого марки «Hochland With Cheddar» фасованого в кількості 152 упакувань масою по 1,033кг кожне, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 не представляється можливим.

Разом з тим повідомляємо, що вартість нового непошкодженого сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого, в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на день проведення експертизи 29 травня 2024 року становила 53373.28 грн.

Встановити чи придатний досліджуваний окіст (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасований, загальною масою 215 кг, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року до споживання згідно ДСТУ 4431:2005 станом на 05 липня 2023 року не представляється можливим.

Встановити чи придатний досліджуваний сир твердий марки «Hochland With Cheddar» фасований, в кількості 152 упакувань масою по 1,033кг, кожне, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року станом на 05 липня 2023 року до споживання згідно ДСТУ 6003:2008 не представляється можливим.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що внаслідок неналежного зберігання на складі Львівської митниці Державної митної служби України вилученого у нього товару, такий став непридатним до споживання, чим йому завдано матеріальної шкоди.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю, зокрема, органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів.

Згідно з частинами 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 238 МК України обов`язковій передачі митному органу для зберігання підлягають овари, що ввозяться громадянами на митну територію України і підлягають оподаткуванню митними платежами, якщо вони не сплачені.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 238 МК України товари, які підлягають обов`язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей, а також дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння), зберігаються на складах митних органів. Якщо товари, що підлягають обов`язковій передачі для зберігання митному органу, втратили свої споживчі властивості у зв`язку із закінченням строку їх придатності або з інших причин, вони підлягають знищенню без розміщення на складі митного органу за рахунок утримувача товарів. Валютні цінності, передані митному органу на зберігання, депонуються в уповноважених банках України. Дорогоцінні метали, дорогоцінне каміння, дорогоцінне каміння органогенного утворення та напівдорогоцінне каміння зберігаються в порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 238 МК України крім товарів, зазначених у частині першій цієї статті, на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу

Відповідно до частини 2статті 511 МК України в разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною 6 статті470, частиною 3 статті 471, статями 472, 473, 476, частиною 6 статті 481, статями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Згідно з ч. 1 ст. 239 МК України під складами митних органів розуміються приміщення, будівлі, споруди, території, резервуари, елеватори, холодильні чи морозильні камери, криті чи відкриті майданчики, газосховища або частина магістральних нафтопроводів, по якій не виконується транспортування нафти та яка призначена для зберігання нафти безпосередньо у трубопроводі, тощо, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (ч. 4 ст. 239 МК України).

Згідно з ч. 6 ст. 239 МК України митні органи несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються ними. У випадку, передбаченому частиною п`ятою цієї статті, таку відповідальність несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані митними органами цим підприємствам на зберігання.

Згідно з п. 1.5 Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 627, митниця несе передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються нею.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Виходячи з загальних принципів цивільного права, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) наявності збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних винних дій відповідача у вигляді неналежного виконання зобов`язань, та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 МКУ, шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

Зобов`язання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди це позадоговірні зобов`язання, оскільки їх суб`єкти - кредитор (потерпілий) та боржник (заподіювач шкоди) не перебувають у договірних відносинах, а зобов`язання відшкодувати шкоду не пов`язане з невиконанням або неналежним виконанням договірних відносин. Позадоговірні відносини виникають з неправомірного завдання шкоди (делікту).

Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, яка протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну чи майну організації, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди в повному обсязі.

Для настання деліктної відповідальності необхідною умовою є наявність складу правопорушення, яке передбачено ст. 1166 ЦК України, а саме: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду.

Правила щодо відшкодування шкоди, завданої органом державної влади встановлені ст. 1173 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: 1) неправомірні дії цього органу; 2) наявність шкоди; 3) причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

За умови відсутності вказаних трьох елементів цивільно-правова відповідальність держави у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється поза межами конкретного випадку, і, відповідно, поза межами юридично значимого зв`язку.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц та у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17.

Звертаючись з позовними вимогами, ОСОБА_1 просив відшкодувати вартість вилученого в нього товару в повному обсязі, мотивуючи тим, що товар знищений у зв`язку з неналежним зберіганням на складі відповідача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після закінчення розгляду справи №461/3510/23 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил Львівська митниця Державної митної служби України повертала вилучений товар, однак позивач сам відмовився від повернення товару, що ним не заперечується.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що весь товар, вилучений у позивача на підставі протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року, на момент відмови позивача від отримання цього товару, був непридатним до споживання, а відтак знищеним.

Долучені позивачем до позовної заяви світлини не підтверджують факт знищення товару, а висновком експерта від 29 травня 2024 року № СЕ-19/114-24/8345-ТВ за результатом проведення судової товарознавчої експертизи не встановлено непридатності товару та його вартості.

Крім того, пред`являючи вимогу про відшкодування вартості продуктів харчування, позивач на надав належних та допустимих доказів на підтвердження належної якості прошуто ТМ «Tre Monti» та сиру ТМ «Hochland», вилучених у нього на підставі протоколу про порушення митних правил №0496/20900/23 від 03 травня 2023 року, на момент їх вилучення, а також забезпечення належних умов їх транспортування до моменту вилучення.

Таким чином, позивачем не доведено факт завдання йому збитків саме внаслідок неправомірних дій Львівської митниці Державної митної служби України.

По суті суд першої інстанції не визначив експертним шляхом вартість тих продуктів харчування, які у незаконний спосіб перевозив ОСОБА_1 03 травня 2023 року з порушенням митних правил, а визначив так звані збитки, виходячи із ринкової вартості цих товарів.

Враховуючи наведене, здійснивши у сукупності оцінку фактичних обставин справи та поданих сторонами доказів, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю обставин, на які посилається позивач у справі.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України підлягає стягненню 4378.80 грн судових витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України та Львівської митниці Державної митної служби України задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 31 жовтня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 4378.80 грн судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.