Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2025 р.

м. Київ

справа № 755/16418/25

провадження № 2/755/12198/25

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на транспортний засіб, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, проситьвизнати за позивачем право власності на автомобіль «Mercedes-BenzG55», 2007 року випуску,НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 , мотивуючи свої вимоги тим, що у серпні 2022 року позивач на СТО помітив транспортний засіб Mercedes-BenzG55», 2007 року випуску,НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 , який мав значні пошкодження внаслідок пожежі, потребував відновлення та перебував у непридатному для використання стані. Відповідач відмовився відновлювати його, тому позивач виявив намір придбати автомобіль, оскільки як військовослужбовець мав досвід у відновленні транспортних засобів. 05.08.2022 року сторонами оформлено нотаріально посвідчену довіреність на спірний автомобіль, яка чинна до 05.09.2025 року. Зважаючи на значні пошкодження автомобіля, його відновлення тривало тривалий час. Згодом позивач дізнався, що на автомобіль накладено арешт ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року, а відносно відповідача здійснюється кримінальне провадження. Та оголошено розшук.Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року за заявою позивача арешт було скасовано. З метою уникнення можливих ризиків, 07 грудня 2024 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу у простій письмові формі, однак сервісні центр МВС зазвичай не приймають такі договори. Позивач наразі позбавлений можливості зареєструвати право власності на автомобіль, оскільки відповідач перебуває у розшуку, тому СЦ МВС не проводить реєстраційних дій, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

02.09.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на транспортний засіб, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач ОСОБА_2 не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Представник третьої особи Головного сервісного центру МВС не скористався процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву.

Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, наведені сторонами доводи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України).

Так, позови про визнання права власності спрямовані на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (ч.1 та ч.4 ст. 334 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що за даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль «Mercedes-BenzG55», 2007 року випуску, НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано на праві власності за ОСОБА_2 02.02.2017 року. (а.с. 12)

05.09.2022 року ОСОБА_2 складено письмову розписку про отримання ним від ОСОБА_1 коштів в сумі 200 000,00 грн. за належний йому на праві власності автомобіль «Mercedes-BenzG55», 2007 року випуску, НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказані кошти отримано за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу, який буде укладено не пізніше 05.09.2025 року, у зв`язку з чим ОСОБА_2 складено на ім`я ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність з правом розпорядження вказаним рухомим майном. (а.с. 13-14, 15-17)

14.10.2024 року за заявою ОСОБА_1 о. ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.10.2024 року у справі № 760/20400/24 скасовано арешт, накладений в рамках кримінального провадження № 0000344 від 14.09.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2022 року (справа № 760/17140/22), на автомобіль «Mercedes-BenzG55», 2007 року випуску, НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 . (а.с. 18-21)

07.12.2024 року між ОСОБА_2 та ГулієвимФархадомДавідогли укладено письмовий Договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця транспортний засіб автомобіль «Mercedes-Benz G55», 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить продавцю на праві власності. Сторони підтвердили, що на момент фактичної передачі транспортного засобу 05 вересня 2022 року він перебував у пошкодженому стані внаслідок пожежі, ці обставини відомі покупцю та ним прийняті на момент придбання. Покупець самостійно здійснив відновлення транспортного засобу за власний рахунок, включаючи проведення необхідного ремонту та відновлення його експлуатаційного стану. (а.с. 22-24)

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України).На відміну від нерухомого майна, ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою, виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 ЦК України).

Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, встановлена відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 за №1388 (надалі - Порядок №1388), а також Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформленні і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 за №379 (надалі - Інструкція №379).

Пунктами 2, 3 Порядку №1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що він є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Пунктом 8 Порядку №1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, які посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (надалі по тексту також - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Вказаним пунктом Порядку №1388 передбачений вичерпний перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, які мають ідентифікаційні номери.

Такими є, поряд з іншими, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

За змістом пункту 33 Порядку №1388 перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Пунктом 15 Порядку № 1388, зокрема, визначено, що під час проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортні засоби (крім випадків реєстрації нових транспортних засобів, перереєстрації транспортних засобів у зв`язку із зміною найменування та адреси юридичних осіб, прізвища, імені чи по батькові, місця проживання фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, вибракування їх у цілому) підлягають огляду фахівцями експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів їх складових частин з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. За результатами огляду в документах, які подаються для державної реєстрації, робиться відповідна відмітка або складається акт огляду. Експертне дослідження транспортного засобу і реєстраційних документів на транспортний засіб (інших документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу) проводиться за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів транспортного засобу і реєстраційних документів.

Відповідно до пункту 4.8 Глави 4 Інструкції №379 перереєстрація транспортного засобу у разі зміни їх власників проводиться на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу. Зняття з обліку такого транспортного засобу не проводиться. Попередньо видані свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічні паспорти) вилучаються та долучаються до матеріалів перереєстрації.

Виходячи з аналізу вказаних положень Порядку №1388 і Інструкції №379 вбачається, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів, поряд з іншим, проводиться на підставі документів, які засвідчують правомірність придбання транспортного засобу. До таких належать договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів.

Згідно з ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту, в тому числі, шляхом задоволення позову про визнання права власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.

Позивачем у такому позові може бути суб`єкт, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку із наявністю щодо цього права сумнівів з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18, провадження № 12-135гс19).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Одними з підстав державної реєстрації права власності на транспортний засіб є укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин (пункт 8 Порядку №1388).

П.7 абз.1 та 2 Порядку № 1388 встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права власності на автомобіль «Mercedes-BenzG55», 2007 року випуску,НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_1 , - оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до СЦ МВС із відповідною заявою про реєстрацію транспортного засобу та документами, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, відповідність його конструкцій установленим вимогам безпеки дорожнього руху. Наданий позивачем договір купівлі-продажу автомобіля укладено не в сервісному центрі МВС та не у присутності адміністратора центу; автомобіль не підлягав огляду фахівцем експертної служби МВС з метою звірення ідентифікаційних номерів складових частин автомобіля з номерами, зазначеними в поданих власником для реєстрації документах. При цьому експертне дослідження транспортного засобу мало бути проведено за заявою власника з метою визначення справжності ідентифікаційних номерів складових транспортного засобу, з огляду на те, що його придбано позивачем в значно пошкодженому стані.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на транспортний засіб - є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 190, 321, 334, 358, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на транспортний засіб, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 29 вересня 2025 року.

Суддя: В.І. Галаган