Справа № 472/899/25
Провадження №2/472/539/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановський А. О.,

за участю секретаря Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про встановлення фактів належності особі правовстановлюючих документів, визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про встановлення фактів належності особі правовстановлюючих документів, визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його смерть було зареєстровано 24 січня 2024 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 26.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 2394 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0091), та площею 5, 5148 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0092) та житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 5, 5148 га (кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0010.

ОСОБА_3 заповіту не залишив, у зв`язку з чим відповідно до ст. 1261 ЦКУ право на спадкування за законом у першу чергу набули його діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Провівши поховання батька, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О. М. та подала заяву про прийняття спадщини.

На підставі поданої заяви 01.03.2024 р. нотаріусом за фактом смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , було заведено Спадкову справу за № 18/2024.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, але на день смерті батька вона постійно проживала та була зареєстрована разом з батьком, а тому вважається такою, що теж прийняла спадщину.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухваленим 04.04.2025 р. у справі № 472/212/24, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її опікуном.

В червні 2025 року ОСОБА_1 від свого імені та від імені підопічної ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 2394 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0091), та площею 5, 5148 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0092)

Вивчивши надані їй документи, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила, про що 08.07.2025 р. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0091 та :01:000:0092. Відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) вмотивовано тим, що: «спадкоємцем подано Державні акти на право власності на земельні ділянки, належні спадкодавцю, де зазначено прізвище власника « ОСОБА_4 », а згідно зі свідоцтвом про смерть, яке видане на підставі паспорта спадкодавця, його прізвище « ОСОБА_5 », що ставить під сумнів факт належності спадкодавцю документів, що посвідчує його право власності на земельні ділянки»; 1) «право власності спадкодавця на земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі заяви спадкодавця ОСОБА_3 після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ставить під сумнів належне виконання державним реєстратором Веселинівської селищної ради Миколаївської області Волощук І.В. вимог ст.20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка вказує на те, що заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус"».

Крім того, 18 липня 2025 року нотаріус винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок. Відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) вмотивовано тим, що: «спадкоємцем не надано жодних документів, які підтверджується прав власності спадкодавця на житловий будинок, а у довідці КП «Миколаївське МБТІ» № 2-356 від 07.07.2025 року вказано, що взагалі право власності на вищевказаний житловий будинок не зареєстровано»; «Відсутня будь-яка інформація про вказане спадкове майно в ДРРЕ на нерухоме майно»)

Оскільки позивач не має можливості захистити своє право на спадщину та право на спадщину підопічної ОСОБА_2 іншим шляхом, тому звернулася з відповідною позовною заявою до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримав повністю з тих же підстав зазначених в позові та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій зазначив, що вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що проживає в селі Улянове Вознесенського району Миколаївської області з 1998 року. ОСОБА_8 він добре знав. З 2017 року свідок став старостою села, і безпосередньо з роботи він знає, що у ОСОБА_9 був земельний пай. У селі люди на 93% не реєструють будинки. Меліх ОСОБА_9 разом зі своїми доньками проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_10 з особливостями по стану здоров`я. Земля, на якому розташований будинок була ОСОБА_9 , оскільки з податкової приходили на ім`я ОСОБА_9 квитанції про сплату податку, але свідок особисто акту на землю не бачив. ОСОБА_3 спочатку працював у колгоспі, потім у КСП «Колос», яке в подальшому стало підприємством і в результаті розпаювання ОСОБА_11 отримав земельний пай.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_3 це його рідний брат по матері, ОСОБА_13 і ОСОБА_10 це рідні доньки ОСОБА_9 . Свідок допомагав племінниці ОСОБА_14 оформляти спадщину. Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадщину з підстав, що прізвище брата ОСОБА_15 в акті на землю зазначено не вірно ОСОБА_16 . Крім того, свідок зазначив, що правовстановлюючий документ на земельний пай він бачив і знав про нього, однак не помічав, що в ньому допущено помилку в прізвищі брата. Що стосується будинку, то цей будинок їх батьки купили брату ОСОБА_9 . На будинок документів немає. Спочатку це була «землянка» його бабусі, потім дядько побудував там хату, в якій на даний час проживають доньки ОСОБА_8 .

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У зв`язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Що стосується встановлення фактів належності особі правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Улянове Веселинівського району Миколаївської області в сім`ї ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Його народження було зареєстроване Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області 20 липня 1974 року, про що в книзі реєстрації актів про народження було зроблено запис за № 48, на підставі якого видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 20 липня 1974 року. При цьому актовий напис про народження та видане на його підставі свідоцтво про народження були виготовлені російською мовою, а тому прізвища дитини та батьків було зазначено: « ОСОБА_19 » (рос.) (а.с.26).

Батько ОСОБА_3 ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , був членом колгоспу, а в подальшому КСП «Колос», с. Зелене Веселинівського району Миколаївської області, та відповідно до чинного на той час законодавства, зокрема, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95 набув право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність цього підприємства, яке було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0180959, виданим Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області 10 вересня 1997 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частку (пай) 18 вересня 1997 року за № 5487 (а.с.98).

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_17 помер.

У встановленому законом порядку ОСОБА_3 прийняв спадщину, яка відкрилася після його смерті, та у порядку спадкування набув право власності на вище зазначену земельну частку (пай), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 05.12.2003 р. Державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Болгарчук О. Ф., зареєстрованим в реєстрі за №1354 (а.с.100).

Крім того, ОСОБА_3 також був членом колгоспу, а в подальшому КСП «Колос», с. Зелене Веселинівського району Миколаївської області, та відповідно до чинного на той час законодавства, зокрема, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95 набув право на земельну частку (пай) в землях, переданих у колективну власність цього підприємства, яке було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) МК № 0180747 10 вересня 1997 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельні частку (пай) 18 вересня 1997 року за № 5278 (а.с.94-95).

Відповідно до п. 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. № 720/95: «У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу, сільськогосподарського сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації».

ОСОБА_3 виявив бажання вийти з колективного сільськогосподарського підприємства, у зв`язку з чим 22 жовтня 2003 р. Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області було прийняте розпорядження за № 659-р «Про затвердження технічної документації з складання державних актів на право власності на землю. Громадян України (314) чоловік для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Зеленівської сільської ради». В додатку до розпорядження - Списку громадян, яким передаються земельні ділянки (паї), під № 43 зазначений: « ОСОБА_20 » (а.с.86-87).

На виконання розпорядження Веселинівської РДА від 22.10.2003 р. № 659-р землевпорядною організацією було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія МК № 051543, яким було посвідчено право власності ОСОБА_21 на земельну ділянку площею 5,51 га, кадастровий номер :01:000:0092, який 28 листопада 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 та виданий власнику (а.с.96).

При цьому на те, що в Державному акті особами, які його виготовляли, було припущено помилку в написані прізвища власника, а саме: замість правильного «МЕЛІХ» зазначено «МЄЛІХ» та не зазначено одиницю виміру площі ніхто уваги не звернув.

14 серпня 2006 р. Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області було прийняте розпорядження за № 324-р «Про передачу у власність громадянам України (6 чоловік) земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Зеленівської сільської ради». В Списку громадян, яким передані земельні ділянки (паї) в межах території Зеленівської сільської ради, під № 4 зазначений: « ОСОБА_20 » (а.с.83-84).

На виконання розпорядження Веселинівської РДА від 14.08.2006 р. № 324-р землевпорядною організацією землевпорядною організацією було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 595142, яким було посвідчено право власності ОСОБА_21 на земельну ділянку площею 5,24 га, кадастровий номер :01:000:0091, який 13 квітня 2007 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області був зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99 та виданий власнику (а.с.101-102).

При цьому на те, що в Державному акті особами, які його виготовляли, знову було припущено помилку в написані прізвища власника, а саме: замість правильного «МЕЛІХ» зазначено «МЄЛІХ» та не зазначено одиницю виміру площі знову ніхто уваги не звернув.

Вище зазначені обставини набуття ОСОБА_3 права власності на дві земельні ділянки у порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв), один з яких належав йому особисто, а другий був успадкований після смерті батька, підтверджуються інформацією Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №0-14-0.120-778/22-25 від 23.07.2025 р., наданою на адвокатський запит представника позивача, та копіями доданих до неї документів (а.с. 88-89).

Всі вище зазначені особисті документи спадкодавця, а також додатки до вище зазначених розпоряджень дають підстави стверджувати, що зазначення в державних актах прізвища « ОСОБА_22 » є помилковим, а правильно українською мовою прізвище спадкодавця мало зазначатися « ОСОБА_23 ».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові якої, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК України (п. 6 ч. 1 ст. 256 в редакції від 18.03.2004 року) суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Факт належності ОСОБА_3 Державних акті на право власності на земельну ділянку серії МК № 051543 та серії ЯГ №595142 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і зокрема:

- паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області 20 лютого 1997 року, згідно з яким українською мовою прізвище власника зазначено « ОСОБА_23 » (сторінка 1), а російською мовою « ОСОБА_19 » (сторінка 2) (а.с.27-28);

- карткою платника податків ОСОБА_3 , якому було присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_3 (а.с.29);

- свідоцтвом про реєстрацію машини серія НОМЕР_4 , згідно з яким власником машини (трактор колісний МТЗ-80) є ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 (а.с.32);

- свідоцтвом про загальнообов`язкове державне соціальне страхування № НОМЕР_5 , згідно з яким особистими даними застрахованої особи зазначено: « ОСОБА_3 , код НОМЕР_3 , дата та місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_10 . Україна, Миколаївська, Веселинівський, Улянове»;

- військовим квитком ОСОБА_3 серії НОМЕР_6 виданого 29.06.1992 року та даними обліково-послужної картки ОСОБА_3 (а.с.30-31);

- посвідченням тракториста серії НОМЕР_7 виданого ОСОБА_3 (рос. мовою) (а.с.33);

- свідоцтвом про неповну середню освіту № НОМЕР_8 видане ОСОБА_3 (а.с.34)

- свідоцтвом про встановлення батьківства серії НОМЕР_9 , з якого вбачається, що ОСОБА_3 визнаний батьком дитини ОСОБА_24 (а.с.35);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 серії НОМЕР_10 з якого вбачається, що в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_25 (а.с.36);

- паспортом громадянки України ОСОБА_2 № НОМЕР_11 від 05.02.2024 р., яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_12 в с. Улянове Веселинівського району Миколаївської області (а.с.37);

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , серії НОМЕР_12 з якого вбачається, що в графі батьки зазначено: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_25 (а.с.40);

- паспортом громадянки України ОСОБА_2 № НОМЕР_13 від 05.02.2024 р., яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_14 в с. Улянове Веселинівського району Миколаївської області (а.с.41);

- свідоцтвом про здобуття базової середньої освіти ОСОБА_1 серія НОМЕР_14 та додатком 12СП № 164849 (а.с.43);

- витягами з погосподарських книг Зеленівської сільської ради за 2010-2015, 2016-2020, 2021-2025 р.р., згідно з якими прізвище спадкодавця та його дочок українською мовою зазначено «МЕЛІХ» (а.с.104-110).

На підставі наданих та досліджених у підготовчому судовому засіданні доказів, суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_3 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 051543, виданого 28 листопада 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 595142, виданого 13 квітня 2007 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99, в яких вказано помилково прізвище « ОСОБА_16 ».

Що стосується визнання права власності у порядку спадкування щодо земельних ділянок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області помер ОСОБА_3 , смерть якого було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 24 січня 2024 року, про що складено відповідний актовий запис №26, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_15 .

ОСОБА_3 за життя отримав Державні акти на земельні ділянки, ці державні акти були видані йому уповноваженим органом та пройшли державну реєстрацію, а отже він набув право власності на земельну ділянку прощею 5,51 га, кадастровий номер :01:000:0092, з 28 листопада 2003 року, а на земельну ділянку прощею 5,24 га, кадастровий номер :01:000:0091, з 13 квітня 2007 року.

Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області №472/212/24 від 04.04.2025 р. визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 її опікуном.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, але на день смерті батька вона постійно проживала та була зареєстрована разом з батьком, а тому вважається такою, що теж прийняла спадщину.

На виконання цих вимог закону в червні 2025 року ОСОБА_1 від свого імені та від імені підопічної ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5, 2394 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0091), та площею 5, 5148 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0092).

Вивчивши надані документи, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовила, про що 08.07.2025 р. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкові земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0091 та :01:000:0092. Відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) вмотивовано тим, що: право власності спадкодавця на земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі заяви спадкодавця ОСОБА_3 після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що ставить під сумнів належне виконання державним реєстратором Веселинівської селищної ради Миколаївської області Волощук І.В. вимог ст.20 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка вказує на те, що заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (у даному випадку заявник ОСОБА_3 фізично вже не міг подати заяву реєстратору, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

За життя ОСОБА_3 його це право ніким оспорене чи скасоване не було, а отже відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок його смерті та відповідно до ч. 5 ст. 1268 цього ж Кодексу належить його спадкоємцям з часу відкриття спадщини.

Позивач з метою забезпечення дотримання принципу процесуальної економії та усунення необхідності у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту, вважає за можливе одночасно просити суд про визнання у порядку спадкування за нею та її сестрою права власності на спадкові земельні ділянки.

Земельна ділянка прощею 5,51 га, кадастровий номер :01:000:0092 та земельна ділянка прощею 5,24 га, кадастровий номер :01:000:0091, були передані ОСОБА_3 уповноваженим органом у відповідності до вимог чинного на той час законодавства. Його право власності відповідно до ст. 126 ЗКУ було посвідчено Державними актами на право власності на земельні ділянки, які були зареєстровані Веселинівською райдержадміністрацією, а отже відповідно до ст. 125 ЗКУ з моменту реєстрації державних актів він набув право власності на ці земельні ділянки.

Згідно з ст. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Оскільки спадкоємці (позивачі) у встановленому порядку прийняли спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті батька, право власності на земельну ділянку прощею 5,51 га, кадастровий номер :01:000:0092 та право власності на земельну ділянку прощею 5,24 га, кадастровий номер :01:000:0091, перейшло до них у порядку спадкування.

Виходячи з наведеного, спадкодавцю ОСОБА_3 на момент смерті належали земельні ділянки площею 5,51 га та 5,24 га.

Що стосується визнання права власності у порядку спадкування щодо житлового будинку.

Житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 , був побудований в 1959-1960 р.р. батьком ОСОБА_3 ОСОБА_17 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .

За змістом частин четвертої та п`ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Спадщину, яка відкрилася після його смерті, прийняв ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 05.12.2003 р. Державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори Болгарчук О. Ф., зареєстрованим в реєстрі за 1354, яким підтверджено набуття ним у порядку спадкування права на земельну частку (пай).

Згідно з статтею ст. 548 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, і прийняття спадщини ч. під 2 ст. умовою 1268 або чинного ЦК України), з застереженнями не допускається, тобто, ОСОБА_3 прийняв всю спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті його батька, а тому рахунку і житловий будинок, а отже у порядку спадкування набув право власності на нього.

Частиною 2 ст. 548 ЦК Української РСР передбачалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а ст. 560 цього ж Кодексу передбачала одержання в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтва про право на спадщину як можливу, а не обов`язкову дію спадкоємців, які прийняли спадщину.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції), тобто, записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

Згідно з пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24 червня 2011 року № 91, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт , складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки , садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, також може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Факт наявності у ОСОБА_3 на час його смерті права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 підтверджується наступними документами:

- довідкою Зеленівського старостинського округу Веселинівської селищної ради від 24.06.2025 р. № 45979-02/05-06-2025 про те, що згідно з записом в погосподарській книзі Зеленівського старостинського округу за ОСОБА_3 значиться житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.103);

- витягами (викопіюваннями) з погосподарських книг Зеленівської сільської ради за 2010-2015, 2016-2020, 2021-2025 р.р., з яких вбачається, головою домогосподарства в 2010-2024 р.р. був ОСОБА_3 , разом з ним час його смерті проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_2 (а.с.104-110);

- довідкою комунального підприємства «Веселинівська філія Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації» № 2-356 від 07.07.2025 р., за результатами обстеження від 04.07.2025 р. встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 знаходяться: житловий будинок, 1960 р. (А-1) житлова площа 38, 4 м2, загальна площа 65, 7 м2 , літня кухня 1960 р. (Б), погріб 1960 р. (Дпд), сарай 1960 р. (Г), сарай 1960 р. (В), огорожі (№2-3), споруда (№4), які збудовані до 05.08.1992 р. та не належать до самочинного будівництва; власник станом на 28.12.2012 р. не зареєстрований (а.с.74-75);

- даними Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами № ТІ01:9843-2727-0603-2692 (інвентаризаційна справа № 2502) (а.с.68-73);

- Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 791272, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51, виданим 22 вересня 2010 року Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, згідно з яким ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2500 гектарів, (кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0760), призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.60-61);

- Довідкою Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 14.09.2020 № 02-17/224 про зміну кадастрового номера земельної ділянки з :01:003:0760 на :05:003:0010 (а.с.62);

- Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 14.09.2020 (а.с.63-67).

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивачка та її підопічна, як діти спадкодавця, що підтверджується їхніми свідоцтвами про народження, набули право на спадкування за законом, на час відкриття спадщини постійно проживали разом з батьком і про відмову від спадщини не заявляли, а отже спадщина, у тому рахунку і спадкові земельні ділянки та житловий будинок, належать їм з часу відкриття спадщини, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, вищезазначені обставини перешкоджають позивачці оформити право на спадщину в позасудовому порядку, а визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до переконання про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про встановлення фактів належності особі правовстановлюючих документів, визнання права власності у порядку спадкування- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК № 051543, виданого 28 листопада 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61 на ім`я ОСОБА_21 .

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 595142, виданого 13 квітня 2007 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 99 на ім`я ОСОБА_21 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_17 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом в рівних долях по 1/2 частці право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5,5148 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0092, успадковану після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області, право власності якого було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія МК № 051543, виданим 28.11.2003 р. Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №61.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_17 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом в рівних долях по 1/2 частці право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 5, 2394 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0091, успадковану після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області, право власності якого було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 595142, виданим 13.04.2007 р. Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №99.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_17 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом в рівних долях по 1/2 частці право спільної часткової власності на житловий будинок, 1960 р. (А-1) житловою площею 38, 4 м2 та загальною площею 65, 7 м2 , з літньою кухнею (Б), погребом (Дпд), сараєм (Г), сараєм (В), огорожами (№2-3) та спорудами (№4), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , успадкований ними після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_16 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_17 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у порядку спадкування за законом в рівних долях по 1/2 частці право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,25 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в межах території Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, кадастровий номер земельної ділянки :05:003:0010, успадковану після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Улянове Вознесенського району Миколаївської області, право власності якого було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 791272, виданим 22.09.2010 р. Зеленівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №51.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіА.О. Тустановський

Дата складання повного судового рішення 30.09.2025 року.