Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1354/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В., за участю секретаря судового засідання Шимкової Т.М.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

1.Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

2.Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку із кадастровим № :08:002:0057, площею 2,9982 га., на території Чернелівської сільської ради Красилівського району, та частку у квартирі АДРЕСА_1 .

Дана квартира належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивачеві згідно договору обміну від 11.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М. С., за р/№ 3611 на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення розміру часток у праві власності на неї.

Після смерті ОСОБА_4 позивач є єдиною спадкоємицею, що прийняла його спадщину та 06.02.2015 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку.

Окрім неї, спадкоємцями ОСОБА_4 була його дружина ОСОБА_5 та є його донька, її рідна сестра ОСОБА_2 , які спадщини ОСОБА_4 не приймали.

Однак, постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 553/02-31 позивачеві відмовлено у видачі після смерті ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на зазначену квартиру, у зв`язку із тим, що таке свідоцтво після смерті одного із учасників спільної сумісної власності може бути видано лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні, а частка ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на дану квартиру не була визначна за його життя.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_2 та частку у праві спільної сумісної власності на вищезазначену квартиру АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що є спадкоємицею ОСОБА_5 за законом та заповітом, лише вона прийняла її спадщину та 23.01.2018 державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок.

Окрім неї, спадкоємицею ОСОБА_5 є донька померлої та відповідно її рідна сестра ОСОБА_2 , яка спадщини матері не приймала та на неї не претендує.

Однак, постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 552/02-31 їй відмовлено у видачі після смерті ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на зазначену квартиру, у зв`язку із не визначенням (не виділенням) її частки у праві спільної сумісної власності на неї.

При цьому, на даний час, у зв`язку із смертю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , укласти договір про визначення розміру їх часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру та документально посвідчити їх розмір неможливо.

Позивач зазначає, що за таких обставин, з метою підтвердження її спадкових прав на прийняті у спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частки у праві власності на вищезазначену квартиру, вона вимушена звертатись із даним позовом до суду.

Також зазначає, що згідно договору обміну квартир від 11.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М. С. за р. №. 3611 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.11.2003 року № 1921319, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Тобто, частки співвласників даної квартири у праві власності на неї не визначені.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.08.2025 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження.

ІІІ. Позиції учасників справи.

Відповідачі повністю визнали позовні вимоги, подавши до суду заяви про визнання позову, згідно яких будь-яких заперечень щодо них не мають.

Просили також розглядати справу за їх відсутності.

Представник позивача також подав клопотання, в якому, враховуючи визнання відповідачами позовних вимог у повному обсязі, просить розглядати дану справу за відсутності позивача та її представника.

ІV. Фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивачеві згідно договору обміну від 11.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Шлейник М. С., за р/№ 3611, на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення розміру часток у праві власності на неї, належить квартира АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_4 належало також право власності на земельну ділянку із кадастровим № :08:002:0057, площею 2,9982 га., на території Чернелівської сільської ради Красилівського району.

06.02.2015 ОСОБА_1 державним нотаріусом Тиховською В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого ОСОБА_4 , яке складається з вказаної земельної ділянки.

Згідно довідки Красилівської державної нотаріальної контори від 13.06.2025 №543/01-16, вона видана позивачеві про те, що вона є спадкоємцем по справі після смерті ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 553/02-31 позивачеві відмовлено у видачі після смерті ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві власності на вищезазначену квартиру, у зв`язку із тим, що таке свідоцтво після смерті одного із учасників спільної сумісної власності може бути видано лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні, а частка ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на дану квартиру не була визначна за його життя.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 належало також право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. 23.01.2018 позивачеві видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок.

Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. від 17.06.2025 № 552/02-31 позивачеві відмовлено у видачі після смерті ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на вищезазначену квартиру, у зв`язку із не визначенням (не виділенням) її частки у праві спільної сумісної власності на неї.

З огляду на викладене, виник спір про право на спадкове майно, та за вказаних обставин позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в іншому (позасудовому) порядку.

V. Оцінка Суду.

Згідно з ч. 1-2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. . Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Таким чином, при поділі (виділі) часток у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі й визначенні, законом фактично встановлюється презумпція рівності таких часток.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.ст. 1217, 1261 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, подання позову про визнання права власності в порядку спадкування є ефективним способом захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України у випадку, коли частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не визначено, так як саме визначення такої частки не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Враховуючи вищевказане, частки позивача, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві власності на квартиру є рівними, а саме кожному із них належить по 1/5 частки цієї квартири.

З огляду на те, що після смерті батьків позивача, яким, у тому числі на праві спільної сумісної власності разом з позивачем належала квартира АДРЕСА_1 , спадкоємець (позивач) не може належним чином оформити свої права на частину вказаної квартири, оскільки на момент смерті спадкодавців частка у спільній сумісній власності не була визначена, відтак належним способом захисту буде визнання за позивачем права власності на 1/5 вказаної квартири в порядку спадкування за законом/заповітом, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на неї.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно абзацу 3 пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі наявних доказів.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивач просить не стягувати з відповідачів понесені судові витрати.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 та статтею 2 ЦПК України та враховує, що у даному випадку спір виник не внаслідок винних дій відповідачів, які проти позову не заперечували, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини, не вчиняли.

Тому, керуючись такими засадами цивільного судочинства як справедливість та верховенство права, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідачів.

Судові витрати у виді судового збору необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.2,12,81,141,258,263-265,273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 1336,32 грн. покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 08.10.2025.

Суддя С. В. Васільєв