УХВАЛА

03 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 203/7457/24

провадження № 61-12301ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на окрему ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Поварова Людмила Володимирівна, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2024 року адвокат Левада Є. Л. в інтересах ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Поварова Л. В., про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом.

Кіровський районний суд міста Дніпропетровська заочним рішенням від 24 березня 2025 року позов ОСОБА_2 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_2 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на: 1/2 частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0502 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер - :01:013:1034). У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська окремою ухвалою від 24 березня 2025 року, яку залишив без змін Дніпровський апеляційний суд постановою від 03 вересня 2025 року, повідомив керівника кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про викладені у ухвалі факти та встановив місячний строк від дня отримання копії окремої ухвали для вжиття заходів та повідомлення про їх результати.

Постановляючи окрему ухвалу, судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, було встановлено, що при складанні позовної заяви адвокат Левада Є. Л. включив до її тексту положення, що фактично виправдовують агресивну війну російської федерації в Україні, нівелюючи такі злочинні дії, заміняючи їх неспроможністю України захистити своїх громадян. За твердженням адвоката, позивач була вимушена покинути місце проживання в м. Маріуполі не через загарбницьку війну російської федерації, а «у зв`язку з неспроможністю держави забезпечити громадський порядок, захистити права, свободи та інтереси своїх громадян на території окремих районів Луганської та Донецької областей…».

02 жовтня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на окрему ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у зазначеній вище справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окрема ухвала.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, зміст пункту 17 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження окремої ухвали суду першої інстанції, після її перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду окремої ухвали суду першої інстанції, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки окрема ухвала Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 березня 2025 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказані судові рішення.

Керуючись статтями 394, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 24 березня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Поварова Людмила Володимирівна, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров