Справа № 445/1306/25
провадження № 2/445/894/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бакаїм М.В.

секретаря судового засідання Назар С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

представник акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - Супрун Єлизавета Вікторівна 27.05.2025 подала до Золочівського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 31 943,02 грн. та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що між позивачем та відповідачем 27.12.2019 було кредитний договір №701, на підставі якого видано кредит у сумі 20 000,00 грн.

Позивачем виконано зобов`язання за договором в повному обсязі, так як надано відповідачу кредит у визначеному розмірі. Однак, в порушення вищевказаних вимог, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Внаслідок порушення умов кредитного договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 31 943,02 грн. Відтак, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану суму, а також витрати по сплаті судового збору.

За результатами автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 27.05.2025, для розгляду цієї справи визначено суддю Золочівського районного суду Львівської області Бакаїм М.В.

25.06.2025 представник відповідача Іщук С.О. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що така не є необґрунтованою та не підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачем, АТ «ПУМБ», не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником «Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», щоб в сукупності із Заявою, що свідчить про укладений у не належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «ПУМБ» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши договір, заяву-анкету. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису позичальника на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення позичальника і відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом позичальника, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження позичальника, відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Згідно п. 2 Анкети-заяви № 701 від 27.12.2019 р. Кредитор надає кредит в сумі 20 000,00 грн. на споживчі цілі. Строком на 24 місяців Процентна ставка становить 0,01 % (п. 5 Анкети-заяви). П.4 Анкети-заяви встановлено комісію за обслуговування кредиту розмірі 4,88 %.у графіку платежів також встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту у розмірі 998,00 щомісяця, що в загальному за термін кредитування становить 23 952,00 грн. Отже, як вбачається з Анкети-заяви встановлено комісію за обслуговування кредиту на загальну суму 23 952,00 грн. Згідно з абзацом третім ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Оскільки пунктами 4 Анкет-заяв встановлено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 4,88 %, та не зазначено які саме послуги надаються Відповідачу під виглядом комісії Така умова Договору є нікчемною. За спірним Договором, Позивач просить стягнути комісію в розмірі 15 621,90 грн., Враховуючи зазначені норми права та практику Верховного Суду, така комісія не підлягає стягненю. Проаналізувавши розрахунок заборгованості наданий Позивачем як на підтвердження своїх позовних вимог, Відповідачем на погашення заборгованості які Банком було зараховано як погашення заборгованості по комісії було внесено 2 213,23 грн. Таким чином, Відповідач вважає необхідним зарахувати сплачені Відповідачем кошти в сумі 2 213,23 грн., котрі були зараховані позивачем як платіж по щомісячній комісії, до платежів за основною сумою боргу. Без врахування суми комісії сума боргу була б 12 046,51 грн.: 31 943,02 грн. - 15 621,90 грн. 2 213,23 грн. = 14 107,89 грн. заборгованості без врахування комісії, де: 31 943,02 грн. сума боргу заявлена в позовних вимогах; сума 15 621,90 грн. сума заборгованості за комісією, заявлена в позовних вимогах; · 2 213,23 грн. фактично зараховані Банком кошти на погашення комісії.

Ухвалою суду від 11.06.2025 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що у разі його неявки просить справу розглядати у його відсутність.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.12.2019 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем укладено кредитний договір на підставі якого, відповідачу надано 20 000,00 грн. на загальні споживчі цілі, що підтверджується підписаною сторонами Заявою № 202 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та паспортом споживчого кредиту.

Згідно паспорта споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, сума/ліміт кредиту 20 000,00 грн.; строк кредитування - 24 місяці; процентна ставка, відсотків річних 0,01%; тип процентної ставки - фіксована; щомісячна комісія за обслуговування кредиту становить 4,99 %, яка нараховується щомісячно, від суми кредиту, який видається на загальні споживчі цілі; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (в т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 43 953,95 грн.; реальна річна процентна ставка, відсотків річних становить 139,4814%.

Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит підписаний особистим підписом відповідача ОСОБА_1 27.12.2019 року.

До заяви представник позивача додав публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з «12» червня 2019 р.), що затверджені Рішенням Правління АТ «ПУМБ», протокол №760 від «11» червня 2019 р.

Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ»: pumb/ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку).

Заява підписана особистим підписом відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до платіжної інструкції № TR.39957039.79133.8810 від 27.12.2019 АТ «ПУМБ» перерахувало кредитні кошти у розмірі 20 000,00 грн. за позикою ОСОБА_1 за договором №701 від 27.12.2019.

Згідно розрахунку заборгованості перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором № 701 від 27.12.2019 станом на 04.02.2025, сума боргу становить 31 943,05 грн., яка складається з: заборгованості по сумі кредиту 16 314,24 грн., заборгованість за відсотками 6,88 грн.; заборгованість за комісією 15 621,90 грн.

Виписка з особового рахунку ОСОБА_1 про рух коштів починаючи з 27.12.2019 по 04.02.2025 містить інформацію про надання кредитних коштів за договором №701 від 27.12.2019 у розмірі 20 000,00 грн. та інформацію про часткове погашення відповідачем заборгованості.

Із письмової вимоги (повідомлення) відомо, що банком відповідачу направлявся лист з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 31 943,02 грн., факт скерування даного листа відповідачу підтверджується списком рекомендованих листів.

Позивач АТ «ПУМБ» звертаючись до суду вказує, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 04.02.2025 утворилася заборгованість, що становить 31 943,02 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України"Кредит".

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відтак в ході судового розгляду судом встановлений факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, за яким банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, зокрема відповідач отримала кошти за договором кредиту, однак не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором.

Суд погоджується з доводами представника відповідача щодо неправомірності нарахування комісії за договором. Так, на переконання суду, вимога банку щодо стягнення заборгованості за комісією, як складової заборгованості за кредитним договором №701 від 27.12.2019 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3 статті 55Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок.

За змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, наданим розрахунком і банківською випискою, вбачається, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення комісії як щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, яке узгоджено з відповідачем згідно із встановленими тарифами. Тобто АТ «ПУМБ» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Укладеним між сторонами кредитним договором встановлено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 4,99% без уточнення систематичності запиту інформації щодо кредиту споживачем.

Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в розмірі 4,99 %, є нікчемним.

Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в сумі 15621,90 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Отже, проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд приходить до висновку, що розрахунок, проведений позивачем АТ «ПУМБ», є частково обґрунтованим і сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14 107,89 грн., з яких: 14 101,01 грн. - заборгованість за кредитом; 6,88 грн. - заборгованість за процентами.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 27.12.2019. між позивачем АТ «ПУМБ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №701.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що вона погоджується з усіма його істотними умовами.

Так, судом встановлений факт укладення кредитного договору, де однією із сторін була відповідач ОСОБА_1 , згідно якого остання отримала грошові кошти у сумі 20 000,00 грн.

Позивачем АТ «ПУМБ» зобов`язання згідно укладеного договору були виконані.

Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, заборгованість не погасила, а тому з неї підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 14 107,89 грн., з яких: 14 101,01 грн. - заборгованість за кредитом; 6,88 грн. - заборгованість за процентами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений та судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 069,73 грн. (44,16%).

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в:

позовну заяву Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 14 107,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 1 069,73.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», ; місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4;

відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 24.09.2025.

Суддя М.В. Бакаїм