Справа № 481/1436/25
Провадж.№ 2/481/677/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2025 р. Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Вжещ С.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням (будинком),

ВСТАНОВИВ:

24.09.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права користування житловим приміщенням (будинком).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2025 року, головуючим суддею по зазначеній справі призначено суддю Вжещ С.І.

Також, 24.09.2025 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 та/або її довіреним особам вчиняти дії по виселенню ОСОБА_1 з житлового приміщення (будинку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Ознайомившись зі змістом клопотання та доданими до нього документами, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з положеннями Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

Аналіз змісту наведеного вище свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичної або юридичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із заяви вбачається, що в якості забезпечення позову позивач просить застосувати такий вид забезпечення, як заборона ОСОБА_2 та/або її довіреним особам вчиняти дії по виселенню ОСОБА_1 з житлового приміщення (будинку) за адресою: АДРЕСА_1 .

З довідки про зняття з місця реєстрації вбачається, що ОСОБА_1 28.06.2024 року було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на момент подання позову і розгляду заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вже не був зареєстрований за зазначеною адресою.

Крім того, у матеріалах заяви відсутні докази, які б свідчили про доведення факту виселення позивача.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість виселення, що призведе до невиконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також слід зазначити, що вимоги, заявлені у заяві про забезпечення позову, є тотожними із вимогами, заявленими у позовній заяві.

Таким чином, оцінивши обґрунтованість та співмірність вимог позивача щодо забезпечення позову з обсягом позовних вимог, а також наведені обставини для вжиття заходів забезпечення позову, приходжу до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у зв`язку з чим заява про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-153, 258-260 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням (будинком), відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено 30.09.2025 року.

Суддя С.І.Вжещ