Справа № 605/362/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді Лелик О.М.

секретаря с/з Мохун Т.В.

справа № 605/362/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Підгайці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и в:

28 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебували у шлюбі та у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач не піклується про доньку. Дитина потребує фінансових витрат на харчування, одяг та інші потреби. Оскільки в добровільному порядку відповідач не надає допомоги, тому позивач змушена звернутися до суду про примусове стягнення аліментів.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 28 серпня 2025 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Розгляд справи вирішила проводити в спрощеному позовному порядку з викликом сторін.

10 вересня 2025 року представниця позивачки ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та представниці позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув, однак 26 вересня 2025 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та просить позов задовольнити.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами та провести заочний розгляд справи.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов, що позов підлягає частковому задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( стаття 81 ЦПК України).

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Суд встановив, що 21 вересня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, актовий запис №43 /арк.спр.6/.

У шлюбі народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи /арк.спр.9/.

Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 02 вересня 2025 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Суд встановив, що позивачка з дочкою проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 /арк.спр.7-8/.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором.

У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні матері. Також суд враховує: матеріальне становище платника аліментів - він є працездатним, офіційно працевлаштований, однак має стабільний дохід, протипоказань за станом здоров`я до праці немає, на утриманні інших осіб немає.

Згідно статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності зі статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог статтей 182, 200 СК України враховує майновий стан позивача, відповідача, який офіційно працевлаштований, однак протипоказань до праці немає, а також стан його здоров`я.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, суд роз`яснює, що у відповідності до статті 193 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211, 20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2025.

Суддя: О. М. Лелик