Справа № 135/908/25
Провадження № 2/135/432/25
29.09.2025 м. Ладижин Вінницька область
Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошиної Т.В.,
за участі секретаря судових засідань Глушко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ладижині Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року у розмірі 16 243 грн 50 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3162775. Того ж дня позикодавець виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000 грн на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи. З урахуванням умов договору загальна заборгованість становить 16 243 грн 50 коп., з яких 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основним боргом та 11 243 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками.
21.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, згідно з яким право грошової вимоги за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року перейшло від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами».
03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року (укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 ) перейшло до ТОВ «Фінпром маркет». Згідно з витягом із реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 030423-ФК, ТОВ «Фінпром маркет» набуло права вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 16 243 грн 50 коп.
Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 243 грн 50 коп., також судові витрати, що включають 2 422 грн 40 коп. судового збору та 3 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не подав.
ІІ. Процесуальні дії у справі
Суд своєю ухвалою від 24 червня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву.
Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідач не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суд про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, оскільки суд надіслав ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими матеріалами на його зареєстровану адресу проживання.
Поштове відправлення не було вручено відповідачу, оскільки, згідно з рекомендованим повідомленням, воно не було отримане під час доставки.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 висловив правову позицію, згідно з якою надсилання судових документів рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання такого листа адресатом перебуває поза контролем відправника.
Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (провадження №11-268заі18), зазначивши, що належне повідомлення вважається здійсненим у разі надсилання документа на дійсну адресу особи.
Крім того відповідно до постанови Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі №496/4633/18 поштові відправлення, повернуті через «закінчення терміну зберігання» або з аналогічним формулюванням, вважаються належно врученими, якщо вони були направлені на реальну адресу реєстрації фізичної особи.
Отже суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист.
IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення
Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280-281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
19 січня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 3162775, за умовами якого Товариство надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 000 грн на строк 30 днів із базовою процентною ставкою 1,99 % (а.с. 14).
Згідно з п. 4.2 договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету (надалі «Правила»), розміщені за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (а.с. 14 зворотна сторона -24).
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник/відповідач: ОСОБА_1 , з яким/якою укладено договір № 3162775 від 19 січня 2021 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 0tG7GvT88K, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_1 Час відправки ідентифікатора позичальнику 19.01.2021 о 15:19:27(а.с. 24 зворотна сторона).
Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору позики № 3162775 від 19 січня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 5 000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий, що підтверджується електронною платіжною інструкцією № 6ecb7c6a-243f-4efe-941c-cea287786c0c від 19 січня 2021 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі (а.с. 26).
Листом № 9/05/25-96 від 09 травня 2025 року, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 6ecb7c6a-243f-4efe-941c-cea287786c0c (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов договору позики № 3162775 (а.с. 25).
21 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2106, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року, що підтверджується договором факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року разом з додатками та Реєстром прав вимог від 21 червня 2021 року (а.с. 27-36).
03 квітня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року, що підтверджується договором факторингу № 030423-ФМ від 03 квітня 2023 року разом з додатками та Реєстром заборгованості від 03 квітня 2023 року (а.с. 37-46).
Згідно розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року за період з 19 січня 2021 року по 05 червня 2025 року становить 16 243 грн 50 коп., з яких: 5 000 грн 00 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 243 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 5-7).
Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості, а також не надав доказів належного виконання зобов`язань перед первісним кредитором.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Укладення електронного договору про споживчий кредит
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочин є дійсним за умови дотримання загальних вимог, зокрема: зміст правочину не повинен суперечити закону, інтересам держави і суспільства, моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі; форма правочину має відповідати вимогам закону.
Згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Частина третя статті 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину не встановлена законом прямо, але одна зі сторін або інша заінтересована особа оспорює його дійсність на визначених законом підставах, така правочин може бути визнана недійсною за рішенням суду.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається та виконується відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших нормативно-правових актів.
Згідно зі статтею 11 цього Закону, електронний договір може бути укладений шляхом: надсилання електронного повідомлення, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону; заповнення електронної форми заяви; вчинення дій, що розцінюються як акцепт (прийняття пропозиції), за умови належного інформування користувача в електронній системі.
Частина п`ята статті 11 встановлює можливість включення розумів з інших електронних документів до електронного договору шляхом гіперпосилання, за умови надання споживачеві безперешкодного доступу до таких умов.
Відповідно до статті 12 Закону, електронний підпис може мати одну з таких форм: електронний або кваліфікований електронний підпис; одноразовий ідентифікатор (наприклад, SMS-код); аналог власноручного підпису (факсиміле), - за умови письмової згоди сторін.
Отже, електронний правочин вважається підписаним з моменту використання відповідного виду електронного підпису.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа надає позичальнику грошові кошти, а той зобов`язується їх повернути та сплатити відсотки.
Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов у належній формі.
Зі змісту статей 205, 207 ЦК України випливає, що будь-який договір, укладений відповідно до законодавства, може мати електронну форму, яка прирівнюється до письмової, за умови наявності істотних умов.
Електронна підпис у вигляді одноразового ідентифікатора - це алфавітно-цифрова послідовність, що додається до електронних даних користувачем для підтвердження згоди, ідентифікації та цілісності повідомлення. Такий ідентифікатор (наприклад, SMS-код) є належною формою підписання договору.
Суд установив, що 19 січня 2021 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання позики. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через електронну почту. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту - згоди на укладення договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний договір позики на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування).
Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проект кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення.
Згідно з умовами самого договору позики, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕПОІ неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
В силу приписів ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. У даному випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було належним чином укладено договір позики № 3162775 від 19 січня 2021 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі.
Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку.
Так, на підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять платіжні документи, за якими відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 5?000 грн) на вказаний ним банківський рахунок.
Тобто матеріалами справи підтверджено, що 16 січня 2021 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до ЗУ «Про електронну комерцію», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 строком на 23 календарні дні уклали договір позики № 3162775 на суму 5 000 грн. Сторонами було погоджено процентну ставку.
Указані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами.
Відступлення права вимоги (заміна кредитора)
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (Постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18), постанова Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
Позивач на підтвердження набуття права вимоги за договором надано: копію договору факторингу договором факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами»; копію договору факторингу № 030423-ФМ від 03 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет»; реєстри прав вимоги та заборгованості до вказаних договорів факторингу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів того, що вказані договори факторингу визнані недійсним суду не надано, а тому суд вважає, що вони підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром маркет».
Отже позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «Фінпром маркет» набуло статус нового кредитора за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року до відповідача.
Розрахунок заборгованості та доказування її розміру
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої статті 264 ЦПК України).
Звертаючись із позовом, ТОВ «Фінпром маркет» просило суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року у розмірі 16 243 грн 50 коп., з яких 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 11 243 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками.
Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 5 000 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» матеріали справи не містять.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 000 грн 00 коп.
Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 11 243 грн 50 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків.
Так, у договорі позики № 3162775 від 19 січня 2021 року сторонами узгоджено, що позика надається строком на 23 дні - до 11.02.2021.
Водночас пунктом 3 договору установлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Пунктами 6.1., 6.2 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 14 зворотна сторона - 24) установлено, що за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірах, визначених у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики, проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою.
Згідно з пунктом 6.5. Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, у разі неповернення / повернення не в повному розмірі / несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або й частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.
Отже, у договорі встановлено строк позики 23 дні, однак у самому договорі позики наявні умови щодо автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями.
Відтак строк кредитування за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року тривав з 20 січня 2021 року до 12 травня 2021 року включно, тобто в межах строку дії загального періоду пролонгації, внаслідок чого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» правомірно нарахувало заборгованість за відсотками у розмірі 11 243 грн 50 коп.
Враховуючи наведене, доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нарахувало ОСОБА_1 за користування кредитними коштами у розмірі 11 243 грн 50 коп. Саме таку суму процентів слід стягнути з ОСОБА_1 на користь нового кредитора ТОВ «Фінпром маркет».
Відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року у розмірі 16 243 грн 50 коп., яка складається: 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту та 11 243 грн 50 коп. - заборгованість за відсотками.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами
Щодо витрат на правничу допомогу
Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.
На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 47-54).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Проаналізувавши кожну складову наданої адвокатом правової допомоги на предмет її обґрунтованості і розумності, суд керуючись принципами справедливості та пропорційності, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення заяви та стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 грн.
Щодо судового збору
Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?422,40 грн, що підтверджується платіжним документом від 18.06.2025 (а.с. 8).
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2?422,40 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованість за договором позики № 3162775 від 19 січня 2021 року у розмірі 16 243 (шістнадцять тисяч двісті сорок три) грн 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», місце знаходження: вул. Стельмаха Михайла, буд. 9/А, офіс 204, м. Ірпінь, Київська область, 08200, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення складено та підписано суддею 29.09.2025.

Суддя