Справа № 931/467/25
Провадження № 2/931/253/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 жовтня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

представника позивача Сміщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

25 червня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26 березня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 585989029 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора TMZH-4522 відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор перерахував відповідачу 26 березня 2024 року грошові кошти у розмірі 6300,00 грн на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , яка нею вказана у заявці при укладенні кредитного договору. Згідно укладеного договору факторингу № 28-1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткових угод, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, право вимоги за кредитним договором № 585989029 від 26 березня 2024 року перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Вподальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу № 19/1224-01 від 19 грудня 2024 року, право вимоги по вказаному кредитному договору відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». В подальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, право вимоги по кредитному договору відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 32917,50 грн, з яких 6300 грн заборгованість за тілом кредиту, 23467,50 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 3150,00 грн заборгованість за штрафними санкціями. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості за кредитним договором.

Просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» суму заборгованості за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024 року в розмірі 29767,50 грн, з яких 6300 грн заборгованість за тілом кредиту, 23467,50 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року частково задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» - Тараненка А.І. та витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо ОСОБА_1 , у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11 вересня 2025 року.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 11 вересня 2025 року визнано обов`язковою явку у судове засідання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», а розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2025 року.

Представник позивача Сміщук А.О. у судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просила задовольнити його повністю, ухваливши заочне рішення. Додатково пояснила, що нарахування заборгованості здійснювалося на умовах, передбачених договором № 585989029 від 26.03.2024 року, який підписаний сторонами, що стверджується долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Звернула увагу на п. 8.8. та п.8.10 Договору та зазначила, що відсотки нараховувалися за 150 днів користування кредитними коштами, а кінцева дата повернення кредиту 25.04.2029 року.

Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 141). Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача Сміщук А.О., дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 26 березня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 585989029 (далі кредитний договір), який є електронним документом та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором TMZH (а.с. 14-25).

Крім того, 26 березня 2024 року ОСОБА_1 в електронній формі підписала паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 585989029 від 26.03.2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4522, заявку на отримання коштів в кредит від 26.03.2024 року (а.с. 12-13, 30).

Положеннями п. 14.2 та п. 14.12 кредитного договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч.6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Частиною 12 ст. 11 Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та довідки щодо дій позичальника вбачається, що ОСОБА_1 26 березня 2024 року о 03:03:22 на номер телефону НОМЕР_2 направлено одноразовий ідентифікатор TMZH-4522 для підтвердження поданої заявки на кредит та договір № 585989029 від 26.03.2024 року (а.с. 31-37, 38).

Отже, договір кредитної лінії № 585989029 від 26.03.2024 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором TMZH-4522, який був надісланий на вказаний ОСОБА_1 номер телефону, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору.

Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6300 грн. Перший транш за договором в сумі 6300 грн кредитодавець надає позичальнику за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 не пізніше трьох банківських днів з моменту укладення договору та який має бути повернено не пізніше ніж протягом 30 календарних днів. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти, що на день укладення договору становлять 2,500 % в день від суми залишку кредиту (п. 2.1, 2.3, 5.1, 8.3 Договору).

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано ОСОБА_1 кошти в розмірі 6300 грн на картку № НОМЕР_1 , яку позичальник вказала при оформленні кредиту, що підтверджується платіжним дорученням № 2dd1c51a-16b0-4b8b-b78b-5d5bdb3f40e1 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 26.03.2024 року (а.с. 48).

Із відповіді АТ «Універсал Банк» від 13.08.2025 року № БТ/Е-10697 вбачається, що платіжна картка № 4441-423 банком емітована на ім`я ОСОБА_1 , на яку 23.03.2024 року було зараховано грошові кошти в сумі 6300 грн (а.с. 133-134).

Згідно із п. 7.1 кредитного договору на момент його укладення сторони дійшли згоди, що сума кредиту за всіма наданими траншами має бути повернена кредитодавцю не пізніше дати закінчення дисконтного періоду кредитування - 25.04.2024 року, а саме не пізніше ніж через 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору у порядку, передбаченому п.11.1 Договору; дострокового припинення дії договору в порядку, передбаченому п. 9.1.1.2 або п. 9.1.1.7 Договору. Кінцева дата повернення кредиту 25.04.2029 (п. 7.2-7.3)

Згідно п. 8.4 кредитного договору для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3. договору, за перші 30 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту складе 11025 грн 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 4725 грн 00 коп. та суму кредиту у розмірі 6300 грн 00 коп. Денна процентна ставка 2,500%

Пунктом 8.5.1 кредитного договору визначено, що за період від дати видачі першого траншу до 25.04.2024 року (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 0,610 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка).

Проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору (п. 8.8)

Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.

Однак, ОСОБА_1 не виконала свого обов`язку та не повернув наданий кpeдит в строки, передбачені договором, що спричинило виникнення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у ОСОБА_1 станом на 28 травня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 19372,50 грн, з яких 6300 грн тіло кредиту, 9922,50 грн проценти, 3150 грн неустойка (а.с. 94).

Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідач будь яких доказів не надала.

Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переходить до ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 57-62).

В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено ряд додаткових угод, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 31 грудня 2024 року включно, а саме: 28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2023 року укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 62 на звороті, 63-67, 68, 68 на звороті, 69).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 266 від 28.05.2024, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 585989029 від 26.03.2024 року на загальну суму 19372,50 грн, з яких 6300,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 9922,50 грн заборгованість по відсотках, 3150 грн інших нарахувань (а.с. 70-71).

Починаючи з 28 травня 2024 року по 22 серпня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки ОСОБА_1 і надалі не сплачувала заборгованість. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс», згідно якого заборгованість станом на 19.12.2024 року становить 32917,50 грн, з яких 6300 грн тіло кредиту, 23467,50 грн відсотки, 3150 грн неустойка (а.с. 95).

19 грудня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №19/1224-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» за плату права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 74-78).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 19 грудня 2024 року, підписаного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 19/1224-01, укладеного між ними, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 585989029 від 26.03.2024 року на загальну суму 32917,50 грн, з яких 6300 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 23467,50 грн заборгованість по відсотках, 3150 грн неустойка (а.с. 79-80).

29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» зобов`язується за плату відступити ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 83-87).

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло реєстр боржників (а.с. 90).

Із витягу Реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, вбачається, що у ОСОБА_1 згідно кредитного договору № 585989029 сума заборгованості становить 32917,50 грн, з яких 6300 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 23467,50 грн заборгованість по відсотках, 3150 грн заборгованість за пенею, штрафами (а.с. 88-89).

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024 року.

Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024 року, сформованого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», сума заборгованості ОСОБА_1 становить 32917,50 грн, з яких прострочене тіло 6300 грн, прострочені відсотки 23467,50 грн, штрафні санкції 3150 грн (а.с. 96).

Проте, представник позивача у позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість лише у розмірі 29767,50 грн, за виключенням заборгованості за штрафними санкціями.

Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на її картковий рахунок. Таким чином, кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення положень кредитного договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, користуючись коштами наданими їй кредитором, не виконала своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату відсотків за користування кредитом, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, відповідач правом на подання відзиву не скористалася.

З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт утворення заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в межах заявлених позовних вимог, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 585989029 від 26 березня 2024 року у розмірі 29767,50 грн, з яких з яких 6300 грн сума кредиту, 23467,50 грн сума нарахованих процентів.

Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги представником позивача до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (а.с. 97-98), додаткову угоду від 30.05.2025 року №2 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року(а.с. 99), довіреність від 29 травня 2025 року (а.с. 102); акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року (а.с. 100), з яких вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024, 2 год. 5000 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є ОСОБА_1 , за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024, 2 год. 1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , 1 год. 500 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 585989029 від 26.03.2024 на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , 1 год. 500 грн, а всього 7000 грн.

Крім того, у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 виданого 24 квітня 2012 року Тараненку Артему Ігоровичу (а.с.101).

Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводила їх неспівмірність.

Враховуючи наведене, те, що позов задоволено повністю, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є підставною та підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі ст. ст. 526, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за договором кредитної лінії № 585989029 від 26 березня 2024 року у розмірі 29767 (двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», адреса місцезнаходження: 02175, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 07.10.2025 року.

Суддя Локачинського районного суду О. І. Безп`ятко