Справа № 474/593/25
Провадження № 2/474/256/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.09.25р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг, -

встановив:

12.06.2025р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за договором на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду від 12.08.2022р. № 382/МЗ.

Позов обґрунтований тим, що 12.08.2022р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 382/МЗ на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, за умовами якого виконавець зобов`язався виконати, а замовник оплатити роботи по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 1,0145 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 . Договір було укладено на 6 місяців (179 днів).

Вартість робіт складає 40 000 грн., при цьому перед початком роботи, протягом двох тижнів з моменту підписання договору замовник на підставі рахунку сплачує виконавцю аванс у розмірі 50 % від основної суми договору, тобто 20 000 грн.

У визначені між сторонами строки проект землеустрою було виготовлено (розроблено, погоджено та внесено відомості щодо земельної ділянки до державного земельного кадастру, отримано кадастровий номер :01:008:0084. Додатково вказаний проект було погоджено судовим експертом Арашиним О.

Три примірники проекту землеустрою та витяг з ДЗК 24.11.2022р. через Нова пошта було надіслано та отримано відповідачем, однак останній зобов`язання щодо розрахунку за надані послуги не виконав.

15.03.2025р. відповідачу було надіслано претензію щодо погашення залишку боргу за надані послуги, яка залишена без виконання.

З огляду на вищевикладене, посилаючись на ст.ст. 610, 626, 629, 901 ЦК України, та те, що позивач взяті на себе зобов`язання виконав, а відповідач порушує, позивач просив позов задовольнити.

09.07.2025р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Позовні вимоги не визнав. Підтвердив факт укладення 12.08.2022р., між сторонами договору на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років. Як на підставу своїх заперечень проти позову, посилався на те, що проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 1,0145 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 був розроблений позивачем з численними недоліками та порушеннями законодавства, які були встановлені під час вирішення питання про його затвердження. Про ці недоліки та можливість їх виправлення неодноразово повідомлялося позивачу при зустрічі, однак останній прохання відповідача ігнорував. Проект землеустрою був предметом спору у судах адміністративної юрисдикції, рішеннями різних інстанцій встановлено, що проект землеустрою не відповідає вимогам ч. 9 ст. 88 Водного кодексу України, про що дійшли суди надавши правову оцінку обставин у справі № 420/30191/24. Ця норма Водного кодексу України встановлює, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2 км вздовж урізу води. Тобто, земельна ділянка, яка входить у межі прибережної захисної смуги повинна мати відповідні обмеження в її використанні, та такі обмеження мають відображатися у проекті землеустрою та супровідній документації. Відсутність у проекті землеустрою інформації про те, що земельна ділянка відводиться за рахунок земель водного фонду не є підтвердженням того, що ділянка не потрапляє до прибережної захисної смуги. Таким чином позивач, як виконавець за договором, зобов`язаний враховувати прибережні захисні смуги при розробці документації із землеустрою. За відсутності таких врахувань проект землеустрою не може вважатися таким, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 88 Водного кодексу України. Погодження проекту щодо розмірів та режиму користування смуг відведення належить до повноважень Держводагентства. У проекті землеустрою відсутні погодження цього проекту в частині зазначення розмірів та режиму користування смуг відведення. На неодноразові прохання виконавця за договором привести у відповідність до законодавства Проект землеустрою, здійснити корегування проекту землеустрою зазначивши у ньому прибережну захисну смугу та здійснити заходи передбачені водним законодавством не призвели до вирішення проблемних питань. Крім того, в затвердженні проекту землеустрою було відмовлено у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 29 Закону України Про землеустрій в складі документації з землеустрою повинна бути використана розробником затверджена містобудівна документація, а також викопіювання такої документації.

28.07.2025р. позивач подав відповідь на відзив, у якому посилався на те, що розділ 4 Договору на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду розроблявся на підставі принципу мовчазної згоди і вказане питання між сторонами договору обговорювалося неодноразово. Принцип мовчазної згоди - розробка проекту землеустрою без рішення сесії органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою тільки при наявності його бездіяльності, тобто неприйняття рішення протягом встановленого Земельним кодексом місячного строку. Крім того у договір було внесено спеціальний пункт за № 4 Застереження та зняття відповідальності, у якому визначено, що аванс та розробка проекту землеустрою є комерційним ризиком замовника, та що останній розуміє те, що на сьогодні відсутній детальний план території і незатвердження проекту землеустрою можливе. При цьому, отримання земельної ділянки відбувається стадійно, і сертифікований інженер-землевпорядник закінчує свої відносини після формування земельної ділянки, як об`єкта цивільно-правових відносин, тобто присвоєння їй кадастрового номеру. Інженер-землевпорядник не несе відповідальності за стадію затвердження проекту землеустрою та подальше отримання договору оренди. Щодо якості проекту, то зазначив що вона перевіряється спеціальним фахівцем - кадастровим реєстратором, який при позитивному рішенні щодо якості проекту та його відповідності законодавству встановленим нормам і правилам вносить ділянку до системи ДЗК та формує кадастровий номер (п. 4 ст. 9 Закону України Про державний земельний кадастр). Кадастровий реєстратор прийняв позитивне рішення про якість проекту та вніс земельну ділянку до системи ДЗК, присвоївши кадастровий номер :01:008:0084. Щодо прохання відповідача накласти прибережну смугу на земельну ділянку, то вказує, що в даному випадку ділянка замовника відноситься до категорії земель рекреаційного призначення, а прибережна захисна смуга - до земель водного фонду. Тобто земельна ділянка не може бути одночасно в двох категоріях земель. В проекті встановлені обмеження 05.01 водоохоронна зона, але відсутнє Прибережна захисна смуга оскільки її там немає. Ці обмеження також перевірено та внесено кадастровим реєстратором, та існує у витязі з ДЗК. Обмеження на ділянці встановлюються у відповідності до наявних землевпорядних та містобудівних документацій, аналізу меж, аналізу ситуації, а не на прохання відповідача. Держводгосп не є органом який погоджує проекти землеустрою.

21.08.2025р. відповідач подав заперечення на відповідь, у якому вказав, що комерційні ризики не можуть бути поширені на встановлений судовим рішенням невідповідність проекту землеустрою вимогам ч. 9 ст. 88 Водного кодексу України (справа № 420/30191/24). Вказував, що він, як замовник, має право вимагати усунення недоліків проекту за рахунок розробника. Про усунення недоліків проекту землеустрою відповідачем було заявлено позивачу, та даний факт останній не спростовує, а підтверджує у своєму відзиві. Вказує, що ним не підписана будь яка форма документа щодо виконаних робіт (акт). Якщо під час розробки або вже після погодження проекту землеустрою з`ясувалося, що частина земельної ділянки накладається на прибережну захисну смугу, то це є істотною обставиною, яка впливає на режим використання землі та потребує внесення змін до документації. Якщо виявлено накладення прибережної захисної смуги на ділянку, то це змінює її цільове призначення та умови користування в цій частині. Частина, що потрапила у прибережну захисну смугу не може використовуватися всупереч встановленим обмеженням. Проектанту необхідно було здійснити геозедичне обстеження та накладення проектних меж ділянки на матеріали водного кадастру або топоплани з позначенням прибережної захисної смуги, підставою для чого є матеріали ДЗК, ортофотоплани, дані гідрологічної служби. Неодноразові прохання до виконавця привести у відповідність до законодавства проект не призвели до вирішення проблемних питань.

Позивач та його представник Левченко В.П. у судові засідання 24.07.2025р. та 11.09.2025р. не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 11.09.2025р. представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, в якій позов підтримує, та просить задовольнити.

Відповідач у судові засідання 24.07.2025р. та 11.09.2025р. не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 10.09.2025р. звернувся на адресу суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій зазначив, що з обґрунтуванням та правовими підставами позовної заяви не погоджується, вимоги позивача вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленим таке.

Відповідно Виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 92 від 05.05.2022р. фізична осіб-підприємець ОСОБА_1 здійснює види економічної діяльності, зокрема за КВЕДом 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.

12.08.2022р. між замовником громадянином ОСОБА_2 та виконавцем ФОП Глущенко Роман Миколайович, який діє на підставі ліцензії на ведення землевпорядних та землеоціночних робіт, ліцензії на виконання топографо-геодезичних, картографічних робіт, виданої Державною службою геодезії, картографії та кадастру, було укладено договір № 382/М3 на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років (далі - Договір).

У розділі 1 договору Предмет сторони погодили, що виконавець зобов`язується виконати, а замовник оплатити роботи по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 1,0145 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 .

Обов`язки виконавця визначені у розділі 2 договору, зокрема, що останній зобов`язався самостійно здійснити необхідну організаційно-комерційну роботу, виконати всю переддоговірну роботу та здійснити інші необхідні дії у відповідності до завдання замовника. По закінченню робіт надати проект землеустрою замовнику та передати останньому всі права та документи, що складають зміст послуги, а саме - Проект землеустрою та витяг з Державного земельного кадастру. Також у цьому розділі договору визначено, що виконавець не несе відповідальності за формулювання (неприйняття, неправильного оформлення, не вірне формулювання чи взагалі неприйняття рішення з будь-яких причин) рішення сесії Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою… та Про затвердження проекту землеустрою…, а також за дії державних кадастрових реєстраторів (які відмовляють у внесенні ділянки). Виконавець не несе відповідальності за зауваження кадастрових реєстраторів, які будуть стосуватися відсутності погодження меж органом місцевого самоврядування на Акті передачі межових знаків на зберігання та Акті погодження меж з суміжними землевласниками та землекористувачами. А також замовник та виконавець розуміють, що розроблення проекту землеустрою за принципом мовчазної згоди є непопулярним серед органів місцевого самоврядування та затвердження проекту землеустрою в подальшому є ризикованим.

Відповідно до розділу 3 Договору замовник зобов`язується передати виконавцю технічні завдання та іншу необхідну для роботи документацію протягом 5 днів з моменту підписання договору, а також прийняти від виконавця надані послуги і сплатити їх вартість. Він же зобов`язався самостійно погодити межі земельної ділянки з суміжними землевласниками та землекористувачами, а також самостійно погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з відповідними службами (за необхідності). Виконавець допомагає замовнику у погодженні проекту з відповідними службами, роз`яснює порядок погодження проекту та допомагає у роздруківці клопотань на сесію, листів на погодження.

У розділі 4 Договору Застереження та зняття відповідальності сторони погодили, що замовник підписуючи договір розуміє і гарантує, що аванс та взагалі розробка вказаного проекту землеустрою є його комерційним ризиком, і в разі непогодження (або незатвердження) проекту землеустрою не буде вимагати повернення авансу чи інших платежів. Виготовлення проекту землеустрою щодо введення земельної ділянки є комерційним ризиком замовника. Виконавець підписуючи цей договір розуміє, що на сьогодні відсутній Детальний план території, і незатвердження проекту землеустрою - можливе.

Порядок розрахунків між сторонами Договору визначено в розділі 5 Договору, а саме вартість всіх робіт складає 40 000 грн. Перед початком роботи протягом двох тижнів з моменту його підписання замовник на підставі рахунку сплачує 50% вище вказаної суми для початку робіт. Після виконання робіт замовник і виконавець підписують акт приймання-передачі проекту землеустрою та роботи в цілому, замовник сплачує останні 50% виконавцю на підставі рахунку.

Виконавець зобов`язується виконати роботу протягом 179 календарних днів з моменту отримання оплати за роботу та необхідних документів, у тому числі рішення Світловодської міської ради Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та сплати авансу. Договір вважається закінченим після підписання Акту приймання-передачі робіт та отримання Витягу з Державного земельного кадастру.

У 2022р. ФОП ОСОБА_1 складено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (код згідно КВЦПЗ 07.01) на території Южненської міської (колишньої Сичавської сільської) ради, автодорога Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 54 км, буд № НОМЕР_1 , Одеського (колишнього Лиманського) району Одеської області (далі - по тексту Проект землеустрою). Додатками до вказаного Проекту землеустрою є: пояснювальна записка; заява щодо дотримання вимог ст. 28 Закону України Про землеустрій; завдання на виконання робіт; заява щодо виготовлення проекту землеустрою; копія документів що посвідчують особу; клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою; повідомлення про замовлення проекту землеустрою; договір про розроблення проекту землеустрою; експлікація земель; копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, які розташовані в межах земельної ділянки; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного документування; викопіювання; схема планової основи,схема знімальної основи та каталоги координат планової та знімальної основи; польовий журнал; абрис земельної ділянки; зведений план земельних ділянок; план відведення земельної ділянки; відомості про встановлені межові знаки; протокол засідання № 3 робочої групи ГО АФЗУ 15.12.2017р.; план меж земельної ділянки; відомості про обчислення площі та каталог координат точок повороту меж земельної ділянки; відомості перерахунку координат; план меж зон обмежень (обтяжень) та сервітути; схема перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість); перелік обмежень у використанні земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; додатки до проекту землеустрою; лист-пояснення ОСОБА_1 ; технічний звіт з кадастрової зйомки; висновок судового експерта Рапача К,В.; проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки - вибірково; копії кваліфікаційних сертифікатів розробнику проекту; довідку про технічне забезпечення.

У Пояснювальній записці до Проекту землеустрою зазначено, що підставою для виготовлення проекту землеустрою, являється п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України та договір на виконання робіт від 12.08.2022р. № 382/М3. Керуючись положеннями п. 7 ч. 3 ст. 118 ЗК України громадянин ОСОБА_2 не отримавши від Южненської сільської ради Одеського району Одеської області відповіді на своє клопотання від 29.06.2022р., уклав договір з ФОП ОСОБА_1 договір № 382/М3 та повідомив Южненську міську раду Одеського району Одеської області листом-повідомленням від 12.08.2022р. про укладення договору та початок розробки проекту землеустрою. Даний Проект землеустрою ОСОБА_2 розроблено без надання згоди органом влади. Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачено формування нової земельної ділянки із земель комунальної власності. Землевласник - Южненська міська рада, форма власності - комунальна, категорія земель - землі рекреаційного призначення, код 500, цільове призначення згідно КВЦПЗ - 07.07 земельні ділянки запасу (земельні ділянки які не надані у власність або користування громадянам, юридичним особам), угіддя згідно КВЗУ - 014.00 землі, які використовуються для відпочинку та оздоровлення. У розділі 7 Пояснювальної записки визначені обмеження у використанні земель - код обмеження 05.01, назва - водоохоронна зона (водоохоронна зона навколо Чорного моря), підстава встановлення обмеження - Земельний кодекс; площа га 1,0271.

08.09.2022р. до Державного земельного кадастру про земельну ділянку внесено наступні відомості про земельну ділянку: кадастровий номер :01:008:0084; місце розташування - АДРЕСА_1 ; категорія земель - рекреаційного призначення; вид цільового призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; площа 1,0271 га; інформація про документацію із землеустрою, за якою здійснено державну реєстрацію земельної ділянки - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 12.08.2022р. ФОП ОСОБА_1 ; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки - водоохоронна зона; площа земельної ділянки (її частини) на яку поширюється дія обмеження - 1,0271;

Відповідно до експрес-накладної № 0779 логістичної компанії Нова пошта від 22.11.2022р. відправником ОСОБА_1 направлено одержувачу ОСОБА_2 посилку, опис відправлення - інші документи.

10.10.2022р. на підставі заяви гр. ОСОБА_2 від 15.09.2022р., що надійшла до ТОВ Незалежна судова експертиза і оцінка засобами електронного зв`язку, з додатками (клопотанням про проведення дослідження з питань землеустрою, проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років орієнтовною площею 1,0145 га для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та планом фактичного розташування земельної ділянки по відношенню до меж водоохоронної зони і прибережної захисної смуги), було проведено дослідження з питань землеустрою, з наступних поставлених заявником питань: 1) Чи відповідає склад, зміст та правила оформлення розробленої документації із землеустрою на земельну ділянку (Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,0271 га, для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 ) вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування. Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності. Відповідно до Висновку експерта Арашин О. № 32/10.20/2022 від 10.10.2022р., за результатами дослідження зроблені наступні висновки: склад, зміст та правила оформлення розробленої документації із землеустрою на земельну ділянку (Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,0271 га, для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 в оренду на 49 років) відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, але містить неточності технічного характеру, які можуть бути усунуті під час доопрацювання.

15.03.2025р. ОСОБА_2 направлено ФОП ОСОБА_1 претензію про погашення боргу в сумі 20 000 грн. протягом двох тижнів. Додатками до листа значиться копія договору № 382/М3, Витяг з ДЗК, копія висновку експерта ОСОБА_3 , рахунок на погашення боргу від 15.03.2025р. та Акт прийому-передачі робіт згідно договору № 382/М3 підписаний ФОП ОСОБА_4 та скріплений печаткою цього ФОП. (претензія від 15.03.2025р., фіскальний чек АТ Укрпошта, рахунок, акт прийому-передачі робіт).

В Акті наданих послуг від 28.05.2025р. зазначено, що сторони договору про надання правової допомоги від 23.05.2025р. ОСОБА_5 (адвокат) та ФОП ОСОБА_1 (клієнт) склали акт про те. що адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: усна консультація - 500 грн.; вивчення матеріалів та формування правової позиції - 500 грн.; складання позовної заяви - 2 500 грн.; складання заяви про відшкодування судових витрат - 500 грн.; копіювання додатків до позовної заяви - 942 грн. (3грн./1 аркуш, всього 314 арк.), поштові витрати 58 грн. Всього 5 000 грн.

Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, ст.ст. 76-89 ЦПК України визначено поняття доказів, їх належності, допустимості, достовірності та достатності, обов`язок доказування і подачі доказів, а також підстави звільнення від доказування, порядок подачі доказів, витребування доказів та оцінки доказів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк і термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір е укладеним з моменту його підписання сторонами.

Статтею 640 ЦК України встановлено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

Згідно ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 ЦК України).

Відповідальність виконавця за порушення договору про надання послуг встановлена у ст. 906 ЦК України, а саме - збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України врегулювань питання щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам. Пунктами 1 та 3 ч. 7 цієї статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Водночас ст. 124 ЗК України врегульовано порядок передачі земельних ділянок в оренду. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 123 ЗК України визначено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі: 1) проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; 2) технічних документацій із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у разі поділу та/або об`єднання земельних ділянок. Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України Про Державний земельний кадастр, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за документацією із землеустрою, звертається з заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає заяву і дає дозвіл на розроблення документації із землеустрою або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі надання дозволу на розроблення документації із землеустрою Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення документації із землеустрою без надання дозволу на її розроблення, передбаченого цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Умови і строки розроблення документації із землеустрою визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем відповідних робіт.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки. У разі формування земельної ділянки чи зміни цільового призначення земельної ділянки для потреб, пов`язаних із забудовою, до проекту додається витяг із відповідної містобудівної документації із зазначенням функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка, та обмежень у використанні території для містобудівних потреб. Ці вимоги не поширюються на випадки, якщо відповідно до закону передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб може здійснюватися за відсутності зазначеної містобудівної документації або без дотримання правил співвідношення між видом цільового призначення земельної ділянки та видом функціонального призначення території, визначеного відповідною містобудівною документацією (ст. 50 Закону України Про землеустрій № 858-ІV).

З матеріалів справи (пояснювальної записки до Проекту землеустрою) вбачається, що підставою для виготовлення проекту землеустрою, являється п. 7 ст. 118 ЗК України та договір на виконання робіт від 12.08.2022р. № 382/М3. Керуючись положеннями п. 7 ч. 3 ст. 118 ЗК України громадянин ОСОБА_2 не отримавши від Южненської сільської ради Одеського району Одеської області відповіді на своє клопотання від 29.06.2022р., уклав договір з ФОП ОСОБА_1 договір № 382/М3 та повідомив Южненську міську раду Одеського району Одеської області листом-повідомленням від 12.08.2022р. про укладення договору та початок розробки проекту землеустрою. Даний Проект землеустрою ОСОБА_2 розроблено без надання згоди органом влади. Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачено формування нової земельної ділянки із земель комунальної власності. Землевласник - Южненська міська рада, форма власності - комунальна позивач дозвіл Одеської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачу не надавав, оскільки його не отримав, дії Одеської міської ради не оскаржував.

12.08.2022р. між замовником громадянином ОСОБА_2 та виконавцем ФОП Глущенко Роман Миколайович, який діє на підставі ліцензії на ведення землевпорядних та землеоціночних робіт, ліцензії на виконання топографо-геодезичних, картографічних робіт, виданої Державною службою геодезії, картографії та кадастру, було укладено договір № 382/М3 на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 49 років.

У розділі 4 Договору Застереження та зняття відповідальності сторони погодили, що замовник підписуючи договір розуміє і гарантує, що аванс та взагалі розробка вказаного проекту землеустрою є його комерційним ризиком, і в разі непогодження (або незатвердження) проекту землеустрою не буде вимагати повернення авансу чи інших платежів. Виготовлення проекту землеустрою щодо введення земельної ділянки є комерційним ризиком замовника. Виконавець підписуючи цей договір розуміє, що на сьогодні відсутній Детальний план території, і незатвердження проекту землеустрою можливе.

Вони ж у Договорі погодили порядок розрахунків - після виконання робіт замовник і виконавець підписують акт приймання-передачі проекту землеустрою та роботи в цілому, замовник сплачує останні 50% виконавцю на підставі рахунку.

Договір вважається закінченим після підписання Акту приймання-передачі робіт та отримання Витягу з Державного земельного кадастру

Як встановлено під час судового розгляду, та не спростовано відповідачем, виконавець виконав умови договору № 382/М3, виготовивши Проект землеустрою, на підставі якого, 08.09.2022р. до Державного земельного кадастру про земельну ділянку було внесено наступні відомості про земельну ділянку: кадастровий номер :01:008:0084; місце розташування - АДРЕСА_1 ; категорія земель - рекреаційного призначення; вид цільового призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; площа 1,0271га; інформація про документацію із землеустрою, за якою здійснено державну реєстрацію земельної ділянки - проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 12.08.2022р. ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, замовником (відповідачем) не виконано умови договору щодо оплати послуг наданих виконавцем у розмірі залишку 50% від загальної суми їх вартості 40 000 грн. (20 000 грн.), та ним же не доведено виконання зобов`язання з оплати послуг у повному обсязі належними та допустимими доказами.

За приписами ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідачем не надано рішення суду у справі № 420/30191/24, на яке він посилається у відзиві на позов як на підставу своїх заперечень проти позову в частині неналежного виконання виконавцем робіт за договором щодо виготовлення проекту землеустрою, його невідповідність вимогам закону, та відповідно не подано до суду протягом усього часу судового розгляду клопотання про витребування такого.

Також відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин зазначених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь.

Щодо не підписання відповідачем акта прийому-передачі робіт суд враховує таке:

- за загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, оскільки відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України саме договір є підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.

- передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність, а наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою;

- неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи;

- таким чином, під час розгляду спору між сторонами, який стосується виконання умов договорів щодо надання послуг/виконання робіт, до предмета доказування, серед іншого, входить не лише встановлення обставин щодо обсягу, якості та вартості послуг (робіт), що є предметом відповідного договору, строків їх надання (виконання) та порядку прийняття, а й аналіз у сукупності інших обставин та доказів, які можуть свідчити про реальне надання/ненадання послуг (виконання/невиконання робіт). Встановленню підлягає також відповідність визначеної в договорі вартості послуг (робіт) фактично наданим послугам (виконаним роботам);

- також варто враховувати, що виконавець (підрядник) не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), а має лише констатувати факт відмови від підписання актів, в яких ним зафіксовано обсяг та вартість наданих послуги (виконаних робіт);

- визначаючи наявність/відсутність підстав для оплати наданих послуг (виконаних робіт) робіт у випадку непідписання замовником відповідних актів прийняття наданих послуг (виконаних робіт), суд повинен виходити з доведення/недоведення сторонами факту реального надання послуг (виконання робіт). Адже непідписання актів приймання наданих послуг (виконаних робіт) без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання може свідчити про недобросовісність поведінки замовника, який таким чином намагається уникнути оплати цих послуг (робіт), оскільки фактично у всіх договірних відносинах факт оплати ставиться у залежність від підписання актів наданих послуг (виконаних робіт), що має на меті настання узгодження сторонами обсягу та якості робіт та встановлення терміну відліку виникнення зобов`язання з оплати. Ігнорування замовником підписання актів та/або безпідставне ухилення від прийняття наданих послуг (виконаних робіт) не може бути підставою, яка звільняє його від обов`язку оплатити надані послуги (виконані роботи).

До того ж предметом розгляду у даній справі є стягнення коштів за договором про надання послуг. Водночас, слід зауважити, що згідно ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі порушення виконавцем договору про надання послуг його умов, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом, що відповідає ст. 906 ЦК України, доказів чого відповідачем не надано. Відповідач не позбавлений права звернутися до відповідача з відповідним позовом.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність № 5076-VІ від 05.07.2012р. (далі - Закон № 5076-VІ) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VІ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі Схід / Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У відповідності до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано ордер про надання правничої допомоги ВА 1114851 та Акт надання послуг від 28.05.2025р.

В Акті наданих послуг від 28.05.2025р. зазначено, що сторони договору про надання правової допомоги від 23.05.2025р. Левченко В.П. (адвокат) та ФОП ОСОБА_1 (клієнт) склали акт про те. що адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: усна консультація - 500 грн.; вивчення матеріалів та формування правової позиції - 500 грн.; складання позовної заяви - 2 500 грн.; складання заяви про відшкодування судових витрат - 500 грн.; копіювання додатків до позовної заяви - 942 грн. (3грн./1 аркуш, всього 314 арк.), поштові витрати 58 грн. Всього 5 000 грн.

Водночас суд відмічає, що у позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати без визначення конкретної суми. Водночас в окремій заяві про відшкодування судових витрат позивач вказує, що судові витрати складуються з судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. та винагороди адвокату в сумі 5 000 грн. 00 коп., а саме: усна консультація - 500 грн.; вивчення матеріалів та формування правової позиції - 500 грн.; складання позовної заяви - 2 500 грн.; складання заяви про відшкодування судових витрат - 500 грн.; копіювання додатків до позовної заяви - 942 грн. (3грн./1 аркуш, всього 314 арк.).

Таким чином, позивач фактично просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. та 4 942 грн. 00 коп. винагороди адвоката, а не 5 000 грн. 00 коп., як вказано позивачем.

При цьому, слід відмітити, що з урахуванням приписів ст. 133 ЦПК України, копіювання додатків до позовної заяви фактично охоплюється послугою зі складання позовної заяви, та позивачем не надано доказів на здійснення окремих витрат на копіювання додатків до позовної заяви в сумі 942 грн. 00 коп.

Таким чином, керуючись принципом співмірності та розумності, реальності адвокатських витрат, виходячи із принципу пропорційності задоволення судових витрат, що визначено п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрат професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. коп.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 133, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду від 12.08.2022р. № 382/М3. в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та 4 000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 вересня 2025 року.

Суддя Ф.Г. Сокол