Справа № 476/393/25
Провадження № 2/476/229/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.09.2025 року с.м.т. Єланець
Єланецький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Чернякової Н.В.
за участю секретаря Слободніченко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП
29.05.2025 року представник позивача Пономаренко Л.В. звернулася в суд з позовом в інтересах АТ "Миколаївобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Посилаючись на положення ст. ст. 22, 1166 ЦК України, просила стягнути з відповідача на користь АТ «Миколаївобленерго» 111603,94 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 2422,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи.
Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, за заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи сторін та їх представників.
Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку.
Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.07.2024 року о 09:30 годині ОСОБА_1 керуючи вантажним автомобілем MAN TGX 18.440 н/з НОМЕР_1 з напівпричепом PACTON TXC 339 н/з НОМЕР_2 по вул. Нова в смт. Єланець Вознесенського району Миколаївської області, під час паркування не вжив заходів щодо його самовільного руху, внаслідок чого транспортний засіб здійснив зіткнення задньою частиною причепу в електротрансформатор. В результаті ДТП транспортний засіб та електротрансформатор зазнали механічних пошкоджень. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.12 Правил дорожнього руху.
Вищевказаний електротрансформатор обліковується на балансі АТ "Миколаївобленерго".
Постановою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 26.08.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
У зв`язку з цим, факт завдання шкоди позивачу, як потерпілому в ДТП з вини відповідача, яка визнана останнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, є преюдиціальним та доказуванню не підлягає.
Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку по ремонту трансформаторної підстанції 10/0,4 кВ № 310003, пошкодженої 23.07.2024 року, розмір шкоди завданих збитків товариству, спричинених пошкодженням об`єктів електроенергетики, склав 111603,94 грн.
Відповідно до п.п. 5 п. 2 ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», одним із видів правопорушення є розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна таких об`єктів.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміють втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також ті фактичні втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та достатні докази, що підтверджують факт завдання шкоди належному АТ "Миколаївобленерго" майну діями відповідача, розрахунок завданої шкоди, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 111603,94 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої пошкодженням об`єктів електроенергетики.
Оскільки, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 2422,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265, 283, 284, 285 ЦПК України, суд
Позовну заяву акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Єланецьким районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 26.09.2025 року.

Суддя Н.В. Чернякова