УХВАЛА

26 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 308/3184/25

провадження № 61-11242ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду: судді-доповідача Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. від участі у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області

від 11 березня 2025 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 14 серпня 2025 року у наведеній вище справі.

24 вересня 2025 року ОСОБА_1 шляхом формування документа у системі «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду із заявою про відвід колегії суддів у складі: судді-доповідача Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М.

від участі у розгляді справи № 308/3184/25.

Заява про відвід обґрунтована тим, що 01 вересня 2025 року вона подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка відповідно до звіту про автоматизований розподіл судової справи між суддями зареєстрована 01 вересня 2025 року

о 18:48:18. Заявник вважає, що розподіл справи здійснено незаконно, у позаробочий час, що призвело до визначення неналежного складу суду.

ОСОБА_1 вказує, що визначеною колегією суддів порушено строк, передбачений для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заявник зазначає, що 13 серпня 2025 року суддя Ігнатенко В. М. розглядав подану нею заяву про відвід колегії суддів: Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю.,

Коротенка Є. В. від участі у розгляді справи № 306/123/22. На думку заявника, вказана заява була обґрунтована та містила підстави для відводу вказаних суддів, які були упередженими та отримували ймовірну неправомірну вигоду за рейдерське заволодіння її будинком. Тобто, заявник вважала, що суддя Ігнатенко В. М. безпідставно відмовив у задоволенні обґрунтованого відводу суддів та сприяв рейдерському заволодінню її нерухомим майном під час війни.

З огляду на зазначене ОСОБА_1 заявила відвід колегії суддів Верховного Суду: судді-доповідачу Ігнатенку В. М., Ситнік О. М., Фаловській І. М. у цій справі та просить передати справу іншому складу суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід колегії суддів у складі: судді-доповідача Ігнатенка В. М., суддів: Ситнік О. М.,

Фаловської І. М. визнано необґрунтованим та передано для вирішення зазначеного питання іншому судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,

і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 25 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду призначено судді Верховного Суду Луспенику Д. Д.

Дослідивши передані матеріали, вважаю, що підстав для задоволення заяви

ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду немає.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу

у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною одинадцятою статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку

в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, §48).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді Верховного Суду: Ігнатенко В. М., Ситнік О. М., Фаловська І. М.виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів заявником не надано.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника, які обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені та зводяться до незгоди із проведеним автоматизованим розподілом справи між суддями, зокрема заявник вважає, автоматичний розподіл справи у позаробочий час проведений із порушенням закону і визначенні неналежного складу суддів.

Водночас вказані посилання заявника не заслуговують на увагу, оскільки обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені.

Положеннями частин третьої, четвертої, п`ятої статті 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система. Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Відповідно до частин першої, третьої, статті 14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Визначення судді або колегії суддів (судді-доповідача) для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Згідно з частиною одинадцятою статті 14 ЦПК України несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ між суддями тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положення, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), розробляються Державною судовою адміністрацією України та затверджуються Вищою радою правосуддя після консультацій з Радою суддів України (частина тринадцята статті 14 ЦПК України).

17 серпня 2021 року Вищою радою правосуддя ухвалено рішення № 1845/0/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи» (далі - Положення).

Пунктом 57 розділу IV «Особливості автоматизованого розподілу судових справ» Положення передбачено, що визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду судових справ (проваджень) здійснюється в суді

у порядку, визначеному процесуальним законом, у день їх реєстрації на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Аналогічно питання щодо розподілу судових справ врегульовано у пункті 2.3.1 Розділу 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Радою суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, зі змінами внесеними згідно із рішенням Ради суддів України від 26 березня 2025 року № 15, погодженими наказом Державної судової адміністрації України від 31 березня 2025 № 119, в якому зазначено, що розподіл судових справ здійснюється в суді

в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.

Відповідне питання розподілу судових справ врегульовано у постанові Пленуму Верховного Суду від 21 березня 2025 року № 7 «Про затвердження Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді».

Виходячи з вищевказаного, розподіл касаційної скарги ОСОБА_1 , яка надійшла до Верховного Суду та зареєстрована 01 вересня 2025 року, має бути здійснений

в день її реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи.

Крім того, Верховний Суд також звертає увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду: від 06 листопада 2023 року у справі № 761/6087/22 (провадження № 61-14085ск23), від 24 квітня 2024 року у справі № 444/948/21 (провадження № 61-18311ск23), від 30 квітня 2024 року

у справі № 761/6093/22 (провадження № 61-17823св23).

При цьому Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що заявлення завідомо безпідставного відводу є зловживанням процесуальними правами (пункт 1 частини другої статті 44 ЦПК України).

Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для відводу суддів, не дають підстав для обґрунтованого сумніву в неупередженості та об`єктивності суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М. при розгляді цієї справи, заява про відвід від участі у розгляді справи суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду: судді-доповідача Ігнатенка В. М., Ситнік О. М., Фаловської І. М.

від участі у розгляді справи за скаргою ОСОБА_1 на дії

та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник