Справа № 367/288/25
Провадження №2-др/367/83/25
УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2025 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Білогруд О.О., розглянувши заяву адвоката Лошкарьова Федора Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі №367/288/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу,

установив:

16.01.2025 Ірпінським міським судом Київської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут заборгованість за спожитий природний газ та судові витрати, понесені заявником при звернені до суду. Ухвалою від 18.07.2025 заяву ОСОБА_1 задоволено, скасовано судовий наказ виданий 16.01.2025 Ірпінським міським судом Київської області у справі № 367/288/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ та суми судового збору.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Лошкарьовим Ф.А. через підсистему «Електронний суд» подано заяву про поновлення строку для подання заяви та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Київоблгаз Збут понесені ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн за підготовку до суду заяви про скасування судового наказу. Заяву обґрунтовано таким. Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення рішення. Ухвала Ірпінського міського суду Київської області про скасування судового наказу датована 18.07.2025, десятиденний строк спливав 28.07.2025. Однак, строк на подання заяви не було пропущено, оскільки дата отримання судового рішення згідно з карткою руху документа у справі № 367/288/25 28.07.2025 о 16:04. Таким чином є підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення. Підставою для звернення з цією заявою, на думку заявника, є пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 367/288/25 повністю задовольняє заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, однак у ній відсутні будь-які вказівки щодо розподілу понесених заявницею судових витрат. ОСОБА_1 були понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн., які підлягають стягненню з ТОВ «Київоблгаз Збут» () з огляду на таке. Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Оскільки заяву ОСОБА_1 було задоволено в повному обсязі, вона є переможцем у спорі. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача (у даному випадку на стягувача, ТОВ «Київоблгаз Збут»). Понесені витрати підтверджуються належними та допустимими доказами, як того вимагає судова практика: Договір про надання правової допомоги від 24.06.2025, укладений між ОСОБА_1 (Замовник) та АО «МІМІР» (Виконавець), пунктом 2.1.1 договору чітко визначено, що правова допомога надається саме у справі № 367/288/25 щодо скасування судового наказу від 16.01.2025. Це усуває ризики, зазначені Великою Палатою ВС у справі № 227/2301/21, де договір не мав прив`язки до конкретної справи. Пунктом 3.1. договору встановлено фіксовану винагороду в розмірі 2500,00 грн. До заяви додано документ, що підтверджує оплату послуг (квитанція), що відповідає вимогам ВП ВС, викладеним у постановах у справах № 826/1216/16 та № 755/9215/15-ц. Заявлена до стягнення сума є співмірною та розумною відповідно до критеріїв, визначених у частини четвертій статті 137 ЦПК України, справа вимагала аналізу норм процесуального та матеріального права, вивчення значного масиву документів та формування правової позиції з посиланням на актуальну судову практику для доведення наявності спору про право та пропуску строків позовної давності, надана допомога включала консультування клієнта, аналіз документів, підготовку та подання до суду заяви про скасування судового наказу, а також заяви про розгляд справи без участі. Для ОСОБА_1 скасування судового наказу мало принципове значення, оскільки було пов`язане із захистом її майнових прав від безпідставних вимог на значну для неї суму. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК України та усталеною практикою ВП ВС (справа № 755/9215/15-ц), обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заперечує проти їх стягнення. ТОВ «Київоблгаз Збут» не надало жодних заперечень чи клопотань про зменшення розміру витрат. Також просив врахувати, що у постанові КАС ВС у справі № 640/3098/20, стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсацією, але й стимулом для суб`єктів владних повноважень (і, за аналогією, монопольних постачальників послуг) утримуватися від подання безпідставних заяв, що змушують громадян захищати свої права в суді. Враховуючи викладене, вважає, що є всі правові підстави для задоволення заяви, поновлення строку та стягнення з ТОВ «Київоблгаз Збут» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розглядаючи заяву судом враховується таке.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Аргументи наведені представником ОСОБА_1 адвокатом Лошкарьовим Ф.А. щодо обставин, за яких пропущено строк звернення є обґрунтованими, тому в цій частині такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

За змістом положень статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України, сторони є учасниками справи у справах позовного провадження, тоді як заява про скасування судового наказу розглядається в порядку наказного провадження.

Водночас, у справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (частина друга статті 42 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом статей 160-161 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. До заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункт 4 частини третьої статті 163 ЦПК України).

Відтак, суть стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості, у наказному провадженні полягає в тому, що суд не викликає стягувача та боржника до суду, не відбувається судових засідань. Стягувач подає до суду відповідну заяву із визначенням, крім іншого, суми заборгованості, періоду за який вона виникла, та додає докази якими обґрунтовує свої вимоги і свідчитиму про правильність розрахунків та безспірність вимог заявника. В подальшому судовий наказ (у разі його видачі) разом із заявою стягувача направляється боржнику за адресою зареєстрованого місця проживання.

Відповідно до положень статі 171 ЦПК України розгляд заяви про скасування судового наказу здійснюється судом без виклику учасників.

При цьому, порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, при цьому, в силу принципу змагальності сторін, обов`язок доведення обставин, що мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, покладається саме на сторони по справі. Отже стягувач за правилами наказного провадження буде позбавлений можливості довести неспівмірність заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або погодитися з розміром цих витрат.

Із зазначених норм матеріального права та процесуальних норм встановлено, що судові витрати підлягають розподілу між позивачем та відповідачем (сторонами у позовному провадженні) у разі вирішення спору по суті, тобто при ухваленні судом остаточного рішення, оскільки саме тоді на суд покладається обов`язок вирішення питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням приписів частин третьої та восьмої статті 141 ЦПК України та застосування пропорційності, що передбачено вимогами частин першої та другої статті 141 ЦПК України.

Водночас, суд звертає увагу, що стаття 270 ЦПК України визначає поняття та підстави ухвалення додаткове рішення суду. При цьому рішення суду та судове рішення відповідно до статті 258 ЦПК України не тотожні поняття.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат. Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимога про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки зі змісту норм ЦПК України заявник позбавлений можливості заперечувати проти вимог боржника, що стосуються відшкодування витрат на правничу допомогу.

При цьому, з огляду на приписи частини другої статті 164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 ЦПК України.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

При цьому, слід зауважити, що скасуванням судового наказу спір по суті не вирішується. Тому підстав для стягнення судового збору на користь заявника та інших витрат не має.

На підставі наведеного та керуючись статтями 42, 133, 137, 141, 160, 164, 170, 171, 270 ЦПК України, суддя

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої адвокатом Лошкарьовим Федором Анатолійовичем, про ухвалення додаткового рішення у справі №367/288/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Білогруд