Провадження номер 2/741/421/25
Єдиний унікальний номер 741/638/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 вересня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Носівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Носівської міської ради, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» Носівська міська рада звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Носівської міської ради, у якій просить відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у її матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення їх батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування Носівської міської ради для вирішення питання про її влаштування.

Позов мотивовано тим, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати ОСОБА_1 та малолітня дитина ОСОБА_3 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 проживає окремо. Родині ОСОБА_4 із 16 липня 2024 року надаються послуги КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міської ради. З метою подолання складних життєвих обставин, у які потрапила родина, з матір`ю дитини постійно проводилася робота щодо формування навичок свідомого та відповідального батьківства, підвищення батьківського потенціалу, планування бюджету, використання коштів та ведення здорового способу життя, надавалися рекомендації щодо утримання місця проживання в належному стані відповідно до потреб дитини, надавалася допомога в оформленні державних соціальних допомог та отриманні гуманітарної допомоги. До порад фахівця ОСОБА_1 не прислухається, надані рекомендації не виконує.

25 листопада 2024 року до служби у справах дітей Носівської міської ради надійшло повідомлення КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради про те, що малолітня ОСОБА_3 госпіталізована до лікарні у занедбаному стані. Мати ОСОБА_1 госпіталізувалась до лікарні для догляду за дитиною.

08 січня 2025 року службою у справах дітей отримано повідомлення КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради з проханням вирішити питання про подальшу долю малолітньої ОСОБА_3 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні для дітей раннього віку та 30 грудня 2024 року була залишена матір`ю в лікарні. Факт залишення матір`ю дитини підтверджується актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 30.12.2024.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено стягнення у виді попередження.

Також спеціалістами ССД Носівської міської ради з батьком дитини ОСОБА_2 неодноразово проводилися бесіди, під час яких з`ясовано, що він із ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_5 спільно не проживає, участі у вихованні дитини не бере, матеріально не допомагає.

12 березня 2025 року до ССД Носівської міської ради надійшло повідомлення КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради про те, що ОСОБА_3 було виписано з лікарні із задовільним станом здоров`я. 13 березня 2025 року старостою Козарського старостинського округу було повідомлено ССД про те, що ОСОБА_1 перебуває біля магазинів у центрі села Козари з ознаками алкогольного сп`яніння, на кого лишила дитину невідомо. Того ж дня спеціалістами ССД спільно із представниками поліції, КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міськради було відвідано сім`ю ОСОБА_4 та виявлено, що ОСОБА_1 перебуває в нетверезому стані, санітарно-гігієнічні умови проживання родини потребують покращення, у будинку прохолодно, у кімнаті, де проживає дитина, зроблено косметичний ремонт, проте речі не складені, відсутнє провітрювання. Сіни та ґанок у незадовільному стані, тому вихід із будинку є небезпечним. Було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, зроблено висновок «Дуже небезпечно». З метою соціального захисту дитини комісія зробила висновок про негайне відібрання малолітньої дитини з небезпечного середовища та влаштування до дитячого відділення КНП «Носівська міська лікарня ім. Ф.Я. Примака».

На позачерговому засіданні виконавчого комітету Носівської міської ради 14 березня 2025 року було прийнято рішення № 116 «Про негайне відібрання малолітньої дитини від батьків».

Питання про доцільність відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_3 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 19 березня 2025 року без участі батьків. 14 березня 2025 року відповідачі написали заяви про розгляд питання на комісії без їх участі, у заявах наголосили, що не заперечують проти відібрання дитини.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 09 червня 2025 року (а. с. 41).

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 11 серпня 2025 року (а. с. 58).

Протокольною ухвалою суду від 11 серпня 2025 року відкладено розгляд справи до 23 вересня 2025 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів.

У судове засідання представник позивача Яма С.С. не з`явилася, подала до суду заяву, у якій указала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без участі представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті була повідомлена належним чином і своєчасно, 23 вересня 2025 року подала до суду заяву, у якій указала, що вона позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову їй відомі, просить розглянути справу за її відсутності, указала, що обізнана з ч. 3 ст. 170 СК України, якою передбачена можливість повернення дитини.

Відповідач ОСОБА_2 , який був належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Представник третьої особи служби у справах дітей Носівської міської ради Касян А.Б. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій указала, що служба позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без участі представника третьої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 24 січня 2025 року (а. с. 7-8) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

Відповідачі у шлюбі між собою не перебувають та не перебували.

ОСОБА_1 та малолітня дитина ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру Носівської територіальної громади № 2025/000676493 від 17 січня 2025 року (а. с. 9), № 2025/000676417 від 17 січня 2025 року (а. с. 12, на звороті).

Батько дитини ОСОБА_3 ОСОБА_2 зареєстрований окремо по АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру Носівської територіальної громади № 2023/010200042 від 13 грудня 2023 року (а. с. 10, на звороті).

Родина ОСОБА_1 відповідно до рішення відділу соціального захисту населення Носівської міської ради від 16 липня 2024 року № 126 охоплена послугами КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міської ради. З метою подолання складних життєвих обставин, у які потрапила родина, з матір`ю дитини постійно ведеться робота щодо формування навичок свідомого та відповідального батьківства, підвищення батьківського потенціалу, планування бюджету, використання коштів та ведення здорового способу життя, надано рекомендації щодо утримання місця проживання в належному стані відповідно до потреб дитини, надано допомогу в оформленні державних соціальних допомог та отриманні гуманітарної допомоги, проведено мотиваційну бесіду щодо необхідності звернення до психолога центру. ОСОБА_1 не прислухається до порад фахівця, не виконує надані рекомендації. Указане підтверджується листом КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міської ради про надання інформації № 03-27/135 від 18 березня 2025 року (а. с. 13).

25 листопада 2024 року службою у справах дітей Носівської міської ради отримано повідомлення КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради № 41-07/2263 про те, що дитина ОСОБА_3 госпіталізована до лікарні у занедбаному стані. Мати ОСОБА_1 госпіталізувалась до лікарні для догляду за дитиною (а. с. 14).

Відповідно до інформації КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради за № 41-11/2539 від 30 грудня 2024 року 30 грудня 2024 року в лікарні залишена матір`ю малолітня дитина ОСОБА_3 , яка перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні для дітей раннього віку. 30 грудня 2024 року складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Заклад просить ССД терміново вирішити питання про подальшу долю дитини. Факт залишення матір`ю дитини підтверджується актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 30.12.2024 (а. с. 15-16).

14 січня 2025 року комісією з питань захисту прав дитини Носівської міської ради ухвалено звернутися до поліції про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на засідання комісії були запрошені, але не з`явилися. Указане підтверджується витягом з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Носівської міської ради від 14 січня 2025 року (а. с. 16-17).

Із листа КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради за № 41-11/190 від 22 січня 2025 року вбачається, що 21 січня 2025 року до лікарні повернулася ОСОБА_1 , мати дитини ОСОБА_3 , яка 30 грудня 2024 року залишила дитину саму в лікарні (а. с. 18, на звороті).

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено стягнення у виді попередження (а. с. 19-20).

Відповідно до повідомлення КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» Чернігівської обласної ради за № 41-07/454 від 06 березня 2025 року, адресованого ССД Носівської міської ради, малолітня дитина ОСОБА_3 виписана зі стаціонарного відділення та потребує посиленого домашнього догляду. Стан здоров`я: задовільний (а. с. 21, на звороті).

13 березня 2025 року спеціалістами ССД Носівської міської ради спільно із представниками СЮП ВП ГУНП в Чернігівській області, КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міськради було відвідано сім`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та виявлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання родини потребують покращення, у будинку прохолодно, у кімнаті, де проживає дитина, чисто, в іншій кімнаті речі розкидані, потребує ремонту. У сінях темно, ґанок у незадовільному стані, тому вихід із будинку із дитиною на руках є дуже небезпечним. При відвідуванні родини з`ясовано, що мати дитини мала ознаки вживання алкогольних напоїв, на приїзд комісії реагувала агресивно. Була викликана карета швидкої допомоги, вирішено дитину доставити до лікарні та влаштувати до дитячого відділення стаціонарно. Указане підтверджується копією акта обстеження умов проживання, затвердженого начальником ССД Носівської міської ради 13 березня 2025 року (а. с. 22).

13 березня 2025 року вищевказаними спеціалістами також складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_3 , зроблено висновок «Дуже небезпечно» (а. с. 23-27).

Виконавчим комітетом Носівської міської ради прийнято рішення від 14 березня 2025 року № 116 про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_3 від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя на здоров`я дитини та влаштування дитини на тимчасове перебування до дитячого відділення КНП «Носівська міська лікарня імені Ф.Я. Примака» (а. с. 27, на звороті).

У своїх заявах, поданих ССД Носівської міської ради, 14 березня 2025 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не заперечували проти відібрання від них дитини ОСОБА_3 (а. с. 30).

Рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради № 140 від 20 березня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування Носівської міської ради про доцільність відібрання доньки ОСОБА_3 від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без позбавлення батьківських прав дітей та покладено на орган опіки та піклування обов`язок звернутися до суду з позовом про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав (а. с. 31).

Відповідно до вказаного висновку орган опіки та піклування Носівської міської ради вважає за доцільне відібрати без позбавлення батьківських прав малолітню ОСОБА_3 у матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 (а. с. 31-33).

Відповідачем ОСОБА_1 23 вересня 2025 року подано до суду заяву, у якій вона визнала позовні вимоги та не заперечувала проти відібрання в неї дитини, батько дитини взагалі не з`явився в судове засідання, хоча був достовірно обізнаним про розгляд цієї справи судом.

Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до частини першої-п`ятої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; повинні поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За приписами частини першої-четвертої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини (пункти 2-5 частини першої статті 164 СК України).

Судом встановлено, що відповідачі, як батьки, безвідповідально ставляться до виховання та догляду за своєю малолітньою дочкою, яка в силу віку та стану здоров`я потребує їх особливого догляду, та не усвідомлюють у повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків. На думку суду, відповідачі зняли із себе обов`язки по вихованню та забезпеченню дитини, про що свідчать письмові докази, подані стороною позивача, а також заяви відповідачів, у яких вони не заперечують проти відібрання в них дитини без позбавлення батьківських прав.

Таким чином, суд уважає доведеною та підтвердженою належними, достатніми та необхідними доказами ту обставину, що відповідачі ухиляються від виконання обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки, тому робить висновок про наявність достатніх підстав для задоволення позову та відібрання дитини у ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 без позбавлення останніх батьківських прав, оскільки це є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дитини ОСОБА_3 .

При цьому суд зауважує, що відібрання дитини без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, і відповідачі відповідно до ч. 3 ст. 170 СК України не позбавлені можливості повернути дитину.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відтак, з відповідачів на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 968,96 грн у рівних частинах за позовну вимогу про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, заявлену за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Ураховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Носівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Носівської міської ради, про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без позбавлення їх батьківських прав.

Передати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , органу опіки та піклування Носівської міської ради Чернігівської області для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , по 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Носівська міська рада, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 20, м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: служба у справах дітей Носівської міської ради, місцезнаходження: вул. Центральна, буд. 20, м. Носівка, Ніжинський район, Чернігівська область, .

Повний текст судового рішення складено 23 вересня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА