Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1554/25
Справа № 279/3301/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В.. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3301/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, зазначивши, що 26.09.2015 року з відповідачкою уклали шлюб. У шлюбі з відповідачкою було придбано автомобіль марки "Renault Clio" д.н.з НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2013. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.02.2025 року шлюб між ними розірвано. Просив поділити майно подружжя шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частку автомобіля "Renault Clio" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2013.

Відповідачка належним чином повідомлялася про судовий розгляд справи (ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 01.07.2025 року), відзив на позов, заперечень, клопотань не подала.

Дослідивши подані докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне: Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 26.09.2015 року по 13.02.2025 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу "Renault Clio" д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , рік випуску 2013 власником автомобіля з 24.08.2024 року є ОСОБА_2 . Вищезазначений автомобіль придбано в період шлюбу. Оскільки автомобіль був придбаний подружжям в період перебування у шлюбі, він є спільною сумісною власністю подружжя на підставі ч.1ст.60 СК України.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, ураховуючи, що спірний автомобіль набутий у власність в період зареєстрованого шлюбу сторін, він є об`єктом права їх спільної сумісної власності, що також не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Автомобіль є неподільною річчю і не може бути поділений в натурі. Таким чином, суд дійшов висновку, що способом захисту прав позивача на спільне сумісне майно, а саме автомобіль, який являється неподільною річчю, є стягнення з відповідача грошової компенсації половини вартості автомобіля, що не суперечить вимогам частин 2, 4 статті 71 СК України. Згідно вимог п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між сторонами, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на 1/2 частину автомобіля підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263- 265 ЦПК України, ст. 60, 70 Сімейного Кодексу України, ст.368, 372 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати право власності ОСОБА_1 на 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки "Renault Clio" д.н.з НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , рік випуску 2013.

Визначити строком дії заходу забезпечення позову, застосованого ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.05.2025 року, дев`яносто днів з дня набрання рішенням законної сили, а у разі відкриття за заявою позивача виконавчого провадження до повного виконання судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Волкова Н.Я.