Провадження № 6/679/62/2025
Справа № 679/96/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

за участі секретаря судових засідань Плазій Н.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 адвоката Плакси В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин заяву Нетішинського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, якими він спільно володіє з іншими особами,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2025 року, Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до суду з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє з іншими особами. В обґрунтування подання посилається на те, що на примусовому виконанні у Нетішинському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавчий лист №2/679/181/2021 від 22.04.2021 року, виданий Нетішинським міським судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за борговою розпискою від 22.12.2019 року в сумі 6000,00 Євро та 5000,00 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБК 351090,00 грн. на момент подачі позову до суду.

Боржником станом на даний час рішення суду не виконано. Заборгованість за

виконавчим документом станом на 27.08.2025 становить 1336,35 Євро та 5000 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 271492,26 грн.

З метою проведення подальших виконавчих дій щодо виконання рішення, просить суд вирішити питання про визнання розміру частки у спільному майні боржника, а саме частки квартири, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; та житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_2 .

Державний виконавець у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просив подання задовольнити у повному обсязі.

Боржник ОСОБА_2 не заперечував факту придбання під час шлюбу майна щодо якого заявлено клопотання, однак заперечував проти його задоволення.

Представник заінтересованої особи Потапської Л.В. просив у задоволенні подання відмовити з мотивів викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представника заявника та пояснення заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Нетішинському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавчий лист №2/679/181/2021 від 22.04.2021 року, виданий Нетішинським міським судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг за борговою розпискою від 22.12.2019 року в сумі 6000,00 Євро та 5000,00 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБК 351090,00 грн. на момент подачі позову до суду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 441068049 від 27.08.2025 року, ОСОБА_2 на праві власності належить - однокімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії свідоцтва про одруження НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 06.07.1986. Прізвище подружжя ОСОБА_6 / Потапська.

Згідно статті 443 ЦПК України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно частини 1 та 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Положеннями статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, регулюється статтею 371 ЦК України, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала такий правовий висновок. Якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16, шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення заборгованості.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику або заінтересованим особам прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Отже, за встановлених обставини суд приходить до переконання, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність майна на праві спільної сумісної власності боржнику, а тому у суду є правові підстави для визначення частки останнього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 258-261, 263-265, 443 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/2 частини у праві власності на:

- однокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її проголошення суддею. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 22.09.2025 року.

Суддя Р.М. Стасюк