07.10.2025 Справа № 756/4521/25
Номер справи 756/4521/25
Номер провадження 2/756/3519/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участі секретаря - Харук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Канюшка Д.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 202 880,40 грн, моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн та судові витрати.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.08.2024 18.00 год на автодорозі Н-03 сполученням Чернівці Атаки, в с. Магала, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зіткнення з транспортним засобом «Opel Movano»», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, у результаті чого йому було завдано матеріальних збитків. Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.08.2024 у справі № 720/2312/24 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.На момент ДТП у відповідача ОСОБА_2 був наявний діючий страховий поліс, виданий АТ «СГ «ТАС», яке виплатило позивачу, як потерпілій стороні, страхове відшкодування у розмірі 155000,00 грн.

Згідно Звіту № 003-24 про оцінку автомобіля «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 від 06.11.2024, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає 502880,40 грн.

Відповідно до Звіту № 005-24 від 05.12.2024 року, вартість транспортного засобу «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 , в пошкодженому стані після ДТП (вартість придатних залишків) складає 140 000,00 грн.

Отже, фактичний розмір шкоди складає різницю між вартістю ТЗ до та після ДТП: 502 880,40 грн- 140 000,00 грн = 362 880,40 грн.

Відповідно до полісу № 220947775, ліміт відповідальності страховика відповідача за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн.

Отже, фактичний розмір шкоди складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 362880,40 (502880,40-140000,00).

Позивач просить стягнути різницю між фактичним матеріальним збитком 502880,40 грн, лімітом відповідальності 160000,00 та ринковою вартістю пошкодженого автомобіля, тобто 202880,40 грн.

Також позивач посилається, що пошкодженням майна йому звдано маральні страждання розмір яких оцінює 15000,00 грн.

Рух справи

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2025 відкрито спрощене провадження по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Маляр М.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень зазначає, що страхове відшкодування було отримане позивачем у повному обсязі 15.10.2024. Позивач погодився з вказаним розміром страхового відшкодування, жодних заперечень та вимог про проведення експертизи не заявляв. Однак, в подальшому, більше ніж через 2 місяці, на замовлення позивача було проведено оцінку транспортного засобу для визначення розміру матеріального збитку. Однак, при складанні звіту про оцінку автомобіля 23.10.2024, тобто більше ніж через 2 місяці після ДТП, було складено Протокол № 003-24 огляду колісного транспортного засобу та Ремонтну калькуляцію, до яких включено значну частину пошкоджень, які внаслідок ДТП 06.08.2024 отримані не були і відповідно не зафіксовані у складених страховиком Акті огляду та Ремонтній калькуляції, внаслідок чого значно завищено, майже в три рази, вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП. Окрім того, звіт про оцінку автомобіля від 06.11.2024 складений всупереч вимог п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

22.05.2025 представник позивача - адвокат Конюшко Д.Б. надав до суду додаткові пояснення, у яких зазначає наступне. У повідомленні ПАТ «СГ «ТАС» № 843 від 10.04.2024, на яке посилається відповідач, чітко зазначено, що за «результатами проведеного огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування. Про це свідчить подана позивачем заява про страхове відшкодування від 04.10.2024, згідно якої він погодився з тим, що розмір страхового відшкодування складає 155 000,00 грн з вирахуванням франшизи та не наполягав на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна». Однак, зазначене не свідчить про те, що позивач взагалі погоджується з розміром матеріального збитку та не буде мати претензій взагалі ні до кого. З метою оперативного отримання коштів позивач, позивач погодився надати страховику знижку у розмірі 5000,00 грн. Узгодження розміру страхового відшкодування не є припиненням деліктного зобов`язання та прямо передбачене п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також, станом на дату ДТП, відповідно до постанови НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 109 від 30.05.2022, розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить у розмірі 160000,00 грн на одного потерпілого. Доказів того, що у відповідача є договори добровільного страхування, які б розширювали цю відповідальність не надано. Разом з цим, позивач пред`явив вимогу до відповідача понад вказаний ліміт відповідальності його страховика. Щодо посилання представника відповідача на Звіт від 06.11.2024, представник позивача зазначає, що відповідачем не зазначено конкретного переліку пошкоджень, які на його думку, не мають відношення до даної ДТП, відсутність такого переліку унеможливлює перевірку обгрунтованості цього твердження. Також не надано жодних доказів, які б підтверджували його припущення щодо завищення вартості матеріального збитку та не заявляв клопотання про призначення експертизи. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

26.05.2025 представник відповідача додаткові пояснення у справі, у яких наполягав на тому, що при складанні Звіту № 003-24 про оцінку автомобіля «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 від 06.11.2024, тобто більше ніж через 2 місяці після ДТП, було складено Протокол огляду колісного транспортного засобу та Ремонтну калькуляцію, до яких включено частину пошкоджень, які не були отримані внаслідок ДТП 06.08.2024 і відповідно не зафіксовані у складених страховиком Акті (Протоколі) огляду (Дефектному акті) та Ремонтній калькуляції. Просить витребувати у ПАТ «СГ «ТАС» матеріалів розслідування причин та обставин ДТП, а саме: акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) автомобіля «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_2 , ремонтну калькуляцію; заяву ОСОБА_1 про страхове відшкодування з додатками; рішення ПАТ «СГ «ТАС» про здійснення страхового відшкодування (регламентна виплата); документи про узгодження розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, суд прийшов до висновку,

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 .

06.08.2024 о 18.00 год на автодорозі Н-03 сполученням Чернівці Атаки, в с. Магала, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , ввиконуючи маневр обгін: виїжджаючи на смугу зустрічного руху не переконалася, що дана смуга вільна від інших транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого допустила зіткнення із транспортним засобом «Opel MОVANO», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по зустрічній смузі. Внаслідок зазначеної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушено п. 2.3 Б, п. 14.2 В Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26.08.2024 у справі № 720/2312/24 ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована на підставі Полісу № 220947775, виданого АТ «СГ «ТАС». Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 160000 грн, франшиза 0 грн.

Позивач звернувся до страхової компанії виданого АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно страхового Акту № 23849/21/924 від 11.10.2024 страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 155000,00 грн.

15.10.2024 на рахунок позивача ОСОБА_1 проведена виплата страхового відшкодування у розмірі 155000,00 грн.

Згідно Звіту № 003-24 про оцінку автомобіля «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 від 06.11.2024, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 1396426,66 грн, вартість матеріального збитку завданого в результаті його пошкодження складає 502880,40 грн, що становить його ринкову вартість до ДТП, оскільки вартість ремонту перевищує ринкову вартість, тому ремонт є нерентабельним.

Транспортний засіб «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 конструктивно знищений.

Відповідно до Звіту № 005-24 про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля від 05.12.2024, вартість транспортного засобу «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП складає 140000,00 грн.

Спір між сторонами виник з приводу стягнення з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , різниці між фактичним розміром шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування, та компенсації завданої моральної шкоди.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Слід також зазначити, що якщо потерпілий звернувся до страховика, при цьому, страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Водночас, відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його транспортному засобу у ДТП, і здійсненою йому страховиком страховою виплатою, Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц (провадження № 61-501св18) зробив такий правовий висновок.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв`язку з пошкодженням автомобіля, з`ясуванню підлягають вартість транспортного засобу та вартість його ремонту, і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту.

Суд при вирішенні питання про стягнення з відповідача, як винної у ДТП особи, завданої шкоди, враховує Звіт № 003-24 від 06.11.2024, в якому зазначено вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 1396426,66 грн, ринкова вартість станом на момент його пошкодження становить 502880,40 грн.

Відповідно до Звіту № 005-24 про розрахунок ринкової вартості пошкодженого (в технічно несправному стані) автомобіля від 05.12.2024, вартість транспортного засобу «Opel Movano», д.н.з. НОМЕР_2 в пошкодженому стані після ДТП складає 140000,00 грн.

Отже, фактичний розмір шкоди складає різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП становить 362 880,40 грн виходячи з розрахунку (502880,40-140000,00).

Відповідно до Полісу № 220947775, ліміт відповідальності страховика відповідача за шкоду, заподіяну майну становить 160000,00 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі 202 880,40 грн виходячи з розрахунку (362880,40 - 160000,00).

Твердження представника відповідача, що позивач отримавши страхове відшкодування у розмірі 155000,00 грн, погодився із матеріальним збитком є неприйнятим, оскільки узгодження розміру страхового відшкодування не є припиненням деліктного зобов`язання.

Слід також зазначити, якщо потерпілий звернувся до страховика, при цьому, страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодування), яка ним одержана від страховика.

Окрім того, суд зазначає, що позивач має право замовити звіт, огляд автомобіля та доводити розмір завданих йому збитків. Огляд страховим експертом та визначення розміру завданих збитків, не забороняє потерпілому доводити розмір завданих збитків.

Щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі № 815/7401/16.

Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що транспортний засіб був його основним засобом пересування. Внаслідок пошкодження транспортного засобу було порушено звичний розпорядок його життя та життя його сім`ї. Він був позбавлений можливості користуватися своїм майном. Крім того, пошкодження транспортного засобу завдало йому душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан.

З урахуванням обставин справи, ураховуючи вимушені зміни у звичному режимі позивача, тяжкість та глибину страждань, пов`язаних зі знищенням автомобіля, виходячи із принципів розумності, співмірності й справедливості, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути в рахунок компенсації моральної шкоди 5000 грн. Саме цей розмір відповідає критерію розумності та справедливості, не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача, й не поставить відповідача в край тяжке майнове становище.

Щодо стягнення судових витрат

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження фактично понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги № 12/11/24-ЮП/IL від 12.11.2024, Акт виконаних робіт № 1 до Договору 12/11/24-ЮП/IL, платіжну інструкцію від 13.11.2024, з яких вбачається, що вартість наданих послуг становить 150000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» установлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначені розміру компенсації сторонам витрат на правничу допомогу, суд враховує категорію справи, обсяг фактичних витрат, понесених стороною, їх необхідність та доцільність, враховуючи загальну тривалість розгляду справи в суді, кількість часу витраченого адвокатом на участь у судових засіданнях, керуючись принципом законності, справедливості та співмірності, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог (95,41 % задоволених позовних вимог), отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14311,50 грн виходячи з розрахунку 15000,00 х 95,41%.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3091,30 (207880,40х3240,00?217880,40).

Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3091,30 (207880,40х3240,00?217880,40) грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14311,50 грн.

На підставі вищевикладеного та ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. 4-5, 12-13, 133, 137, 141, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 202 880 (двісті дві тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок, компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14311 (чотирнадцять тисяч триста одинадцять) гривень 50 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3091 (три тисячі дев`яносто одна) гривня 30 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна