ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5869/25 Справа № 207/5254/21 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Н.Транссервіс» на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року у складі судді Бистрової Л.О. по цивільній справі за позовом керівника Кам`янської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Н.Транссервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта Кепітал Груп», ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Черниш Є.В., Товариство з обмеженою відповідальністю «Драйв Петрол» про визнання недійсним договору купівлі-продажу з одночасним припиненням речових прав, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та земельну ділянку та знесення самочинно збудованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року керівник Кам`янської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради звернувся через суд з позовом, пред`явленим до ТОВ «С.Н.Транссервіс», ТОВ «Нафта Кепітал Груп», ОСОБА_1 , визначивши третіми особами приватного нотаріуса ДМНО Черниш Є.В., ТОВ «Драйв Петрол», на предмет визнання недійсним договору купівлі-продажу №665 автомобільного газозаправочного комплексу за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ТОВ «Нафта Кепітал Груп» та ТОВ «С.Н.Транссервіс»; скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Черниш Є.В. від 03 серпня 2016 року про внесення змін цільового призначення земельної ділянки до об`єкту нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174 за цією ж адресою; зобов`язання ТОВ «С.Н.Транссервіс», ТОВ «Нафта Кепітал Груп» та ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно та стягнути судові витрати у справі.

В обґрунтування прокуратура посилається на те, що у період з 18 квітня 2016 року ОСОБА_1 , ТОВ «Нафта Кепітал Груп», ТОВ «С.Н. Транссервіс» самочинно збудувано автомобільний газозаправочний комплекс загальною площею 12,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Кам`янське Січеславський шлях 154-а, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за відсутності отримання проєктної документації та відсутності дозволу на будівництво об`єкту нерухомого майна та готовності об`єкта до експлуатації. Зазначене встановлено низкою судових рішень, якими право власності ОСОБА_1 на газозаправочний комплекс скасовано та який безпідставно відчужив нерухоме майно ТОВ «Нафта Кепітал Груп», а той, в свою чергу, ТОВ «С.Н. Транссервіс».

Водночас, прокурор наголошує, що вказану земельну ділянку на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 30 квітня 2010 року №944-50/V надано ОСОБА_2 в порядку приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а не як для будівництва та розміщення автомобільного газозаправочного комплексу, що, на думку позивача, є порушення земельного законодавства з боку відповідачів.

Автомобільний газозаправочний комплекс є об`єктом підвищеної небезпеки, який самочинно збудовано в охоронній зоні підземного розподільчого газопроводу низького тиску, поруч з зупинкою громадського транспорту, автомобільною дорогою загального користування, та який межує з житловим будинком, що розташований на АДРЕСА_1 , за відсутності отримання проєктної документації, відсутності дозволу на будівництво об`єкту нерухомого майна та готовності об`єкта до експлуатації.

Зважаючи на небезпеку та обмеження права жителів територіальної громади на безпечне життя, здоров`я, довкілля та благоустрій міста позивач вважає, що є підстави вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, знесенням об`єкта підвищеної небезпеки. Про виявлені порушення, наявність підстав для вжиття заходів, направлених на припинення безпідставної реєстрації речових прав, знесення самочинно збудованого майна, що розташоване за вказаною адресою органами прокуратури повідомлялось Кам`янську міську раду листами від 12 січня 2021 року № 04/31-149 вих-21 та від 11 лютого 2021 року № 04/31-810 вих-21, 04/31-1022 вих-21 від 22 лютого 2021 року, 11 листопада 2021 року за № 04/56-3994 вих-21, на що міська рада згодом повідомила, що не має можливості вжити заходів. Департаментом комунальної власності та земельних відносин Кам`янської міської ради від 25 лютого 2021 року за № 07-07/432 (на лист 04/31-1022 вих-21 від 22.02.2021) відмовлено Дніпродзержинській місцевій прокуратурі у наданні інформації, посилаючись на відсутність відповідних повноважень.

Крім того позивач зазначає, що Кам`янською окружною прокуратурою отримано інформацію від Кам`янського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» від 22 листопада 2021 року № 490-АВ-20392-1171 про те, що автомобільний газозаправний комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в охоронній зоні газопроводу низького тиску ДУ 100, що є порушенням правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 № 285 Кодексу газорасподільних систем та ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання». Письмове погодження Кам`янським відділенням АТ «Дніпропетровськгаз» на проведення будівельних робіт в охоронній зоні не видавалось.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради також повідомило про те, що в реєстрі дозвільних документів відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання підготовчих та або будівельних робіт, введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою АДРЕСА_1 .

Прокурор наголошує, що будівництво та експлуатація спірного автомобільного газозаправчоного комплексу здійснювалось із порушенням вимог Державних будівельних норм «Планування і забудова міських та сільських поселень», що встановлено в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000049, де 23 листопада 2021 року проведено огляд спірного автомобільного газозаправочного комплексу, за результатом якого встановлено, що на відстані 10 метрів 20 сантиметрів від проїжджої частини розташована бетонна платформа на якій розташовані дві заправочні станції. Відстань від заправних станцій до проїжджої частини становить 9 метрів 20 сантиметрів. Крім того відстань між розміщеним автомобільним газозаправочним комплексом та житловим будинком, що межує складає 5 метрів, відстань між зупинкою громадського транспорту та парканом автомобільного газозаправочного комплексу становить 27 метрів.

Звернення керівника Кам`янської окружної прокуратури до суду з позовом, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що уповноважений орган самостійно не звернувся до суду з позовною заявою, оскільки лише орган прокуратури є тим суб`єктом, що має процесуальну можливість в даному випадку оскарження незаконного рішення, договору та відновлення права власності міської ради на земельну ділянку.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року позовні вимоги Керівника Кам`янської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради до ТОВ «С.Н.Транссервіс», ТОВ «Нафта Кепітал Груп», ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус ДМНО Черниш Є.В., ТОВ «Драйв Петрол» про визнання недійсним договору купівлі-продажу з одночасним припиненням речових прав, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та земельну ділянку та знесення самочинно збудованого нерухомого майна - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу № 665 автомобільного газозаправочного комплексу, що розташований у АДРЕСА_1 , між ТОВ «Нафта Кепітал Груп» та ТОВ «С.Н.Транссервіс», посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер - 53021742 від 08 липня 2020 року з одночасним припиненням речових прав за ТОВ «С.Н.Транссервіс» на автомобільний газозаправочний комплекс (номер запису про право 37220928).

Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса ДМНО Черниш Є.В. індексний номер рішення 30760143 від 03 серпня 2016 року про внесення змін до об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174, загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі якого було змінено цільове призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» з одночасною зміною цільового призначення земельної ділянки «для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» на «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд».

Зобов`язано ТОВ «С.Н.Транссервіс», ТОВ «Нафта Кепітал Груп», ОСОБА_1 знести самочинно збудоване нерухоме майно - автомобільний газозаправочний комплекс, загальною площею 12,5 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з: літ. А-1 операторна з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів; Б-1 навіс, 1-тротуар.

Стягнуто з ТОВ «С.Н.Транссервіс» на користь Дніпропетровської обласної прокуратури понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2 270 грн.

Стягнуто з ТОВ «Нафта Кепітал Груп» на користь Дніпропетровської обласної прокуратури понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2 270 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури понесені судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 2 270 грн (а.с. 219-237 Том ІV).

Рішення суду мотивовано доведенням прокурором позовних вимог у повному обсязі, доведенням порушення відповідачами будівельних норм, відсутність права власності як у первинного зареєстрованого власника ОСОБА_1 на автомобільний газозаправочний комплекс, так і в інших відповідачів, відповідно, та зміна цільового призначення земельної ділянки за спірною адресою.

Не погодившись з рішення суду першої інстанції, у квітні 2025 року ТОВ С.Н.Транссервіс подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цілому (а.с.1-20 Том V).

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано строк позовної давності, адже прокурор вже звертався з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області у травні 2021 року та суд своєю ухвалою закрив провадження з підстав порушення юрисдикції розгляду цієї справи. Також зазначив, що прокуратура достеменно була обізнана про існування рішення державного реєстратора від 2016 року, оскільки оскаржувала у 2017 році ухвалу суду, якою встановлювалось право власності ОСОБА_1 на спірний нерухомий об`єкт. Скаржник вважає, що строк позовної давності до вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним закінчився ще 03 серпня 2019 року, а до вимоги щодо знесення нерухомого майна закінчився 14 квітня 2020 року, оскільки прокурор звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 18 квітня 2016 року ще 14 квітня 2017 року, що, на думку скаржника, і є початком такого строку.

Разом з цим скаржник піддає сумніву право прокурора на звернення з цим позовом до суду, адже обставинами, які обґрунтовуються прокурором та передбачені ст. 23 ЗУ Про прокуратуру, не встановлено порушення прав позивача та не визначено які саме права порушені.

Також зазначає, що на момент відчуження ОСОБА_1 на користь ТОВ нафта Кепітал Груп спірного об`єкта нерухомості, ухвала суду щодо права власності ОСОБА_1 скасована не була, як і було чинним реєстрація такого права ОСОБА_1 , тоді як скасування ухвали суду жодним чином, на думку скаржника, не може вплинути на дійсність правочинів, на підставі яких в подальшому відчужено майно, та на державну реєстрацію за цими особами.

Скаржник зазначає, що посилання на акт про порушення від 09 липня 2020 року, який складений ПАТ Дніпропетровськгаз, наданий прокурором у копії, а оригіналу ніколи у прокуратури не було, що у скаржника викликає сумніви у дійсності такого акту. Крім того наголошує, що жодного обстеження АГЗК не відбувалось, щоб підтверджувало порушення охоронних зон.

Крім того наголошує, що він є добросовісним набувачем спірного майна, а втручання у добросовісне володіння майном повинно бути законним та виправданим.

Прокурор, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, у серпні 2025 року подав письмові пояснення (а.с.41-67 Том V), де зазначив про безпідставність та необгрунтованість апеляційної скарги. Вважає рішення суду першої інстанції законним, справедливим, просив залишити рішення без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Інші учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Кам`янська міська рада є уповноваженим органом на представництво інтересів жителів територіальної громади щодо захисту їх безпечного життя, здоров`я, довкілля та благоустрою міста.

Про виявлені порушення, наявність підстав для вжиття заходів, направлених на припинення безпідставної реєстрації речових прав, знесення самочинно збудованого майна, що розташоване за вказаною адресою органами прокуратури повідомлялось Кам`янську міську раду листами від 12 січня 2021 року № 04/31-149 вих-21 та від 11 лбтого 2021 року № 04/31-810 вих-21, 04/31-1022 вих-21 від 22 лютого 2021 року, 11 листопада 2021 року за № 04/56-3994 вих-21.

Кам`янською міською радою листом від 25 січня 2021 року за № 8 вих-21/66 (на лист від 12.01.2021 № 04/31-149 вих-21) повідомлено Дніпродзержинську місцеву прокуратуру, про те, що Кам`янською міською радою буде вжито заходів відповідно до чинного законодавства.

Листом від 19 лютого 2021 року за № 8вих-08/120 (на лист від 11.02.2021 № 04/31-810 вих-21) Кам`янська міська рада повідомила Дніпродзержинську місцеву прокуратуру про те, що у Кам`янській міській раді відсутні помісячні бюджетні асигнування та у бюджеті на 2021 рік не замовлені видатки на подачу 4 позовів до суду стосовно скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про права власності зареєстрованих на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі № 208/1031/16 не вбачається можливим вжити вказаних заходів.

Також Департаментом комунальної власності та земельних відносин Кам`янської міської ради від 25 лютого 2021 року за № 07-07/432 (на лист 04/31-1022 вих-21 від 22.02.2021) відмовлено Дніпродзержинській місцевій прокуратурі у наданні інформації посилаючись на відсутність відповідних повноважень.

Листом від 19 листопада 2021 року за № 04-07/1982 (на лист від 11.11.2021 за № 04/56-3994 вих-21), Департаментом комунальної власності земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради повідомлено Кам`янську окружну прокуратуру про те, що підстави для представництва, повинні бути обґрунтовані прокурором та вказано на те, що у зв`язку з великим навантаженням в судах різних інстанцій щодо захисту інтересів територіальної громади міста в особі Кам`янської міської ради а також відсутності дефіциту фінансування доцільно у разі наявності законних підстав подальше вжиття заходів цивільно-правового-характеру щодо скасування права власності на об`єкти нерухомості органами прокуратури. Щодо способу захисту Департаментом зазначено, що належний спосіб захисту обирає особа, яка звертається з відповідним позовом до суду.

Кам`янською окружною прокуратурою отримано інформацію від Кам`янського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» від 22 листопада 2021 року № 490-АВ-20392-1171 про те, що автомобільний газозаправний комплекс, що розташований за адресою: м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях шлях, 154-А знаходиться в охоронній зоні газопроводу низького тиску ДУ 100, що є порушенням правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 № 285 Кодексу газорасподільних систем та ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання». Письмове погодження Кам`янським відділенням АТ «Дніпропетровськгаз» на проведення будівельних робіт в охоронній зоні не видавалось.

Листом від 31 грудня 2020 року № 110102.0-Сл-17016-1220 Кам`янським відділенням АТ «Дніпропетровськгаз» повідомлено Кам`янську міську раду про розміщення спірного автомобільного газозаправного комплексу в охоронній зоні підземного розподільчого газопроводу низького тиску та встановлені порушення.

Судом першої інстанції встановлено, що Кам`янській міській раді ще до звернення прокурора про встановлені порушення та самочинне будівництво автомобільного газозаправочного комплексу було достеменно відомо вказані обставини та розміщення автомобільного газозаправочного комплексу в межах охоронних зон АТ «Дніпропетровськгаз» та до теперішнього часу органом місцевого самоврядування не вжито жодних заходів направлених на їх усунення.

Невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту та поновлення права власності держави у спірних правовідносинах свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Крім того, також Кам`янською окружною прокуратурою 12 листопада 2021 року за №04/56-3993 вих-21 направлено листа уповноваженому органу на здійснення відповідних повноважень здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проєктування об`єктів містобудування, проєктної документації щодо об`єктів, розташованих у межах міста Кам`янське та проведення перевірок управлінню державного архітектурно будівельного контролю Кам`янської міської ради, який є також виконавчим органом Кам`янської міської ради щодо надання інформації щодо порушення відповідних норм ДБН, містобудівних умов та обмежень земельної ділянки, генерального плану міста при самочинному будівництві автомобільного газозаправчоного комплексу, що розташований за адресою м. Кам`янське, вул. Січеславський шлях, 154-а, а також вжиття відповідних заходів цивільно-правового характеру.

На вказаний лист Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янської міської ради повідомило про те, що в реєстрі дозвільних документів відсутня інформація щодо реєстрації дозвільних документів на виконання підготовчих та або будівельних робіт, введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою вул. Січеславський шлях, 154-а.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання надання у власність земельної ділянки комунальної власності та дотримання конституційного принципу рівності усіх перед Законом, а отже порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод у даному спорі відсутнє.

Отже, судом першої інстанції правомірно наголошено, що керівником Кам`янської окружної прокуратури належним чином обґрунтовано та доведено наявність підстав для представництва інтересів держави в особі Кам`янської міської ради у порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у даній справі, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Доводи скаржника про відсутність права прокурора на звернення з даним позовом не знайшли свого підтвердження, адже саме інтереси держави в особі Кам`янської міської ради, в даному позові обстоює прокурор, що, в силу у ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», є його обов`язком.

Розглядаючи позовні вимоги по суті спору, суд першої інстанції встановив, що первинне право власності (з відкриттям розділу) на спірний автомобільний газозаправочний комплекс та земельну ділянку під ним зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2016 року у справі № 208/1031/16-ц.

26 липня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кудрявцевою В.О. прийнято рішення про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень з індексним номером 29299378 від 18 квітня 2016 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 14209105.

На підставі договору купівлі-продажу від 24 листопада 2016 року право власності на автомобільний газозаправочний комплекс та земельну ділянку (кадастровий номер 0:03:036:0174), площею 0,1 га зареєстровано за ТОВ «Нафта Кепітал Груп» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32538014 від 24 листопада 2016 року).

За результатами здійснення представницької діяльності, шляхом моніторингу незаконних судових рішень в ЄДРСР, 14 квітня 2017 року керівником Дніпродзержинської місцевої прокуратури внесено апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду від 18 квітня 2016 року у справі № 208/1031/16-ц.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року у справі № 208/1031/16-ц апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури задоволено. Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2016 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатом нового розгляду справи № 208/1031/16-ц ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 серпня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду.

Постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року у справі № 208/1031/16-ц обґрунтована тим, що при затвердженні мирової угоди, якою визнано право власності на автомобільний газозаправочний комплекс за ОСОБА_1 , у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які підтверджують право власності на неї.

У подальшому, 08 липня 2020 року приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган М.А. (індексний номер 53023225) посвідчено договір купівлі-продажу № 665 спірного автомобільного газозаправочного комплексу за ТОВ «С.Н.Транссервіс».

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини 4 цієї статті.

Аналогічний правовий висновок, наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з чч.2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на момент реєстрації спірних справ): Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката (п.1 ч.1 ст.27); судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п.9 ч.1 ст.27).

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Задовольняючи позовні вимоги прокуратури, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_1 під час реєстрації права власності на спірний автомобільний газозаправочний комплекс та під час вчинення правочинів щодо цього майна був обізнаний та усвідомлював самочинний характер будівництва зазначеного об`єкта нерухомості та неможливість набуття прав на нього у встановленому законом порядку, відсутність дійсних правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження зазначеним майном.

Крім цього, відповідачами було проігноровано, що спірний автомобільний газозаправочний комплекс ними самочинно збудований та по теперішній час експлуатується за відсутності отримання та затвердження у встановленому законодавством порядку проєктної документації на будівництво, за відсутності дозволу на проведення будівельних робіт та без введення об`єкту будівництва в експлуатацію, а тому він є нествореним в розумінні ст. 331 ЦК України, що виключає можливість реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, про що неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах від 29 березня 2018 року у справі №909/935/15, від 19 березня 2018 року у справі №2-4435/2008.

Разом з цим, судом першої інстанції встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься інформація про право власності на спірний автомобільний газозаправочний комплекс за ТОВ «С.Н.Транссервіс».

Рішення суду, на підставі якого за ОСОБА_1 здійснено первинну реєстрацію права власності на автомобільний газозаправочний комплекс, за апеляційною скаргою прокуратури, постановою суду апеляційної інстанції від 28 лютого 2018 року у справі № 208/1031/16-ц скасовано.

З огляду на вказане, суд першої інстанції праовмірно дійшов висновку, що договори купівлі-продажу між ОСОБА_1 , ТОВ «Нафта Кепітал Груп», ТОВ «С.Н.Транссервіс» не можуть породжувати будь-яких правових наслідків, а відтак їх необхідно визнати недійсним, з одночасним припиненням речових прав, в сиул ст. 203,215,216 ЦК України.

Доводи скаржника про те, що скасоване в подальшому судове рішення, яким встановлювалось право власності ОСОБА_1 на спірний нерухомий об`єкт, не тягне за собою правових наслідків, колегією суддів не приймається до уваги, адже, навіть при укладанні між ОСОБА_1 та ТОВ Нафта Кепітал Груп договору купівлі-продажу до такого скасування, ОСОБА_1 у законний спосіб такого права власності не набував, а, відтак, і не міг бути продавцем за цим договором, що відповідачами не спростовано.

Належить відзначити, що вказані правочини щодо подальшого відчуження, автомобільного газозаправочного комплексу за договорами купівлі-продажу від 26 листопада 2016 року на користь ТОВ «Нафта Кепітал Груп» та 07 серпня 2020 року на користь ТОВ «С.Н. Транссервіс» порушують публічний порядок, оскільки спрямовані на порушення конституційних прав територіальної громади, незаконне будівництво та експлуатацію автомобільного газозаправочного комплексу та порушення цільового призначення земельної ділянки під ним, створює небезпеку для інтересів держави і суспільства загалом, що має виключну значимість в умовах сьогодення, про що правомірно зазначив суд першої інстанції та з чим повністю погоджується колегія суддів.

Разом з цим, порядок будівництва нерухомого майна врегульовано відповідними нормативними актами, а саме: ЗК України; ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про екологічну експертизу», Законом України «Про охорону культурної спадщини».

З`ясовуючи характер спірних правовідносин, суд першої інстанції вірно встановив норми матеріального права, якими ці правовідносини регулюються, з чим погоджується і колегія суддів.

Для будівництва АЗС необхідне отримання містобудівних умов та обмежень, в яких будуть вказані вихідні дані для проєктування об`єкту.

При проєктуванні та будівництві АЗС необхідно користуватись кількома різними ДБН, які, зокрема, регулюють безпеку об`єкту.

Зокрема, у документі можуть бути вказані наступні норми стосовно проєктування заправок:

1. ДБН В.2.5-20-2018 «Інженерне обладнання будинків та споруд. Зовнішні мережі та споруди. Газопостачання». Регулює проєктування при новому будівництві, реконструкції, ремонті та переоснащенні наявних систем газопостачання.

2. ДБН Газопостачання (ДБН В.2.5-20:2018). Це стосується автозаправних станцій, які, окрім бензину та дизельного пального, продають ще і скраплений газ.

3. ДБН В.1.1.7-2016 Пожежна безпека об`єктів будівництва. Дуже важливо перед проєктуванням АЗС уважно ознайомитись з цими нормами, тому що автозаправна станція - об`єкт пожежонебезпечний. Лише неухильне дотримання усіх норм при будівництві зробить об`єкт безпечним.

4. ДБН В.2.3-5:2018Вулиці та дороги населених пунктів. Враховуючи особливість розміщення АЗС на вулицях міста, важливо дотримуватись даного виду норм при будівництві.

5. ДБН Б.2.2-12:2019Планування та забудова територій. Дія норм поширюється на будівництво на територіях населених пунктів.

На створення автозаправних станцій також існує кілька важливих обмежень: - заборона розміщення заправок у центральній планувальній зоні міста;- заборона будувати АЗС у історичній частині;- не можна споруджувати автозаправні станції в межах житлової забудови.

Суд першої інстанції вірно встановив, що при розміщенні АЗС обов`язковим є дотримання вимог, що встановлені пп. 7.63-7.65 ДБН 360-92**, в тому числі:

Наземні споруди АЗС слід розміщувати на відстані не менше 10 м від краю проїжджої частини.

На дорогах з 1-2 смугами руху в кожному напрямку на під`їздах до АЗС слід влаштовувати додаткову смугу для накопичення транспортних засобів шириною, що дорівнює основній смузі руху, але не менше 3 м протягом 50 м до в`їзду на АЗС і 15 м від виїзду з неї. Довжину переходу від основної ширини проїжджої частини до додаткової смуги накопичення слід приймати не менше 15 м.

Допускається зменшення довжини смуги накопичення до 30 м для малих та 40 м для середніх АЗС (див Таблицю 7.8*) за умови їх розміщення на вулицях з інтенсивністю руху не більше 300 автомобілів за годину на 1 смугу руху.

В`їзд та виїзд встановлюються шириною не менше 4, 2 м кожен з радіусом заокруглення не менше 10 м (якщо в`їзд та виїзд влаштовуються окремо один від одного). Якщо в`їзд та виїзд влаштовуються поєднані, між ними слід передбачати острівець безпеки шириною не менше 1 м, піднятий над проїжджою частиною на 0,1 м

Найменша відстань від в`їзду і виїзду з території АЗС повинна бути: - до перехрестя з магістральною вулицею (найближча межа її проїжджої частини) 100 м; - до перехрестя з вулицею чи переїздом місцевого значення (найближча межа проїжджої частини) 35 м; - до вікон виробничих та жилих приміщень - 15 м.

Однак, будівництво та експлуатація спірного автомобільного газозаправчоного комплексу здійснюється із порушенням вказаних вимог ДБН, що встановлено як в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000049, де 23 листопада 2021 року проведено огляд автомобільного газозаправочного комплексу невідповідність норм ДБН, так і судом першої інстанції з наданих письмових доказів.

Доводи скаржника про недоведеність таких порушень та піддання сумніву лист Дніпропетровськгаз про проходження у цій зоні газопроводу, колегія суддів не може прийняти до уваги, адже скаржник не навів доказів, щоб свідчили про інші норми ДБН при експлуатації АЗГС та інші висновки виконання нормативів ДБН при будівництві цього об`єкта.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт б частини третьої статті 152 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проєкт; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №910/19726/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц).

З огляду на викладене, судом першої інстанції встановлено, з чим повністю погоджується і колегія суддів, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права жителів територіальної громади на безпечне життя, здоров`я, довкілля та благоустрій міста є підстави вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі знесення об`єкта підвищеної небезпеки.

Наслідки здійснення самочинного будівництва встановлені статтею 376 ЦК України, згідно з частиною сьомою якої у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову, а якщо така є неможливою або особа відмовляється від її проведення, нерухоме майно підлягає знесенню.

Таким чином, з огляду на викладені обставини справи, що вказаний об`єкт підвищеної небезпеки збудований за відсутності будь-яких дозвільних документів та становить реальну загрозу для життя і здоров`я жителів міста, земельна ділянка для його будівництва не виділялась за змістом положень ч.ч. 1, 2, 4, 7 ст. 376, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 104, 152, 153 ЗК України, з метою захисту порушених прав жителів територіальної громади на безпечне життя, здоров`я, довкілля та благоустрій міст та відвернення надзвичайних ситуацій, в тому числі із людськими жертвами - єдиним та ефективним способом захисту є саме визнання недійсними договорів купівлі-продажу з одночасним припиненням речового права та знесення самочинно збудованого спірного автомобільного газозаправного комплексу.

Скаржник не спростував ані встановлених обставин щодо відсутності у ОСОБА_1 набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості у законний спосіб, ані будівництва та експлуатації спірного об`єкту у відповідності до встановлених норм діючого законодавства та норм ДБН, що свідчить про встановлення факту самочинного будівництва та що є наслідком знесення його саме за рахунок відповідачів.

Також судом встановлено порушення вимог земельного законодавства при зміні цільового призначення земельної ділянки на якій розташовано автомобільний газозаправочний комплекс.

Судом першої інстанції встановлено, що вказану земельну ділянку на підставі рішення Дніпродзержинської міської ради від 30 квітня 2010 року №944-50/V надано ОСОБА_2 , в порядку приватизації для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Проте, вказану земельну ділянку ОСОБА_2 14 квітня 2016 року за 4 дні до винесення ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2016 року у справі № 208/1031/16-ц про затвердження мирової угоди подарувано ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується зі встановленим фактом того, що на момент подання до суду ОСОБА_1 позову від 15 лютого 2016 року у справі № 208/1031/16-ц такого договору дарування земельної ділянки укладено не було.

Виходячі зі змісту мирової угоди, яка подана до суду 08 квітня 2016 року та затверджена ухвалою суду від 18 квітня 2016 року у справі № 208/1031/16-ц ще за 6 днів до укладення зазначеного договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельній ділянці уже було самочинно збудовано спірний автомобільний газозаправочний комплекс.

Тобто, ОСОБА_1 був достеменно обізнаний про те, що земельна ділянка за адресою має цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в зоні громадської забудови, а не як для будівництва та розміщення автомобільного газозаправочного комплексу.

Крім того, в ході розгляду справи 208/1031/16 ОСОБА_1 долучено технічний паспорт на автомобільний газозаправочний комплекс, який виготовлено фахівціями ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 05 квітня 2016 року, тобто ще за 9 днів до укладення вказаного договору дарування та 13 днів до винесення судом ухвали від 18 квітня 2016 року у справі № 208/1031/16, що свідчить про умисні дії ОСОБА_1 по отриманню в дар земельної ділянки не для будівництва будинку, а для самочинного будівництва та експлуатації автомобільного газозаправчоного комплексу, в обхід встановленої законодавством процедури.

Відповідно до вказаного технічного паспорту на автомобільний газозаправочний комплекс фахівцями ОКП «ДБТІ», який виготовлено на замовлення ОСОБА_1 , зазначено про самовільне будівництво вказаного об`єкту, про що мається відповідна позначка «Збудовано самовільно» операторська з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів, 2 навіс. Відповідно до примітки зазначено «Самовільно змінено цільове призначення земельної ділянки», що свідчить про цілковиту обізнаність та вжиття цілеспрямованих послідовних дій ОСОБА_1 для самочинного будівництва та експлуатації автомобільного газозаправчоного комплексу без проходження дозвільних процедур, в тому числі по відведенню земельної ділянки саме під об`єкт підвищеної небезпеки, розроблення відповідного проєкту будівництва та прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту.

Разом з цим, встановлено, що 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровсьткого нотаріального округу Черниш Є.В. внесено зміни щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174, тобто, зазначено «для будівництво і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд», а змінено на «будівництво та обслуговування будівель торгівлі», індексний номер рішення 30760143.

Підставою для внесення змін щодо цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174 зазначено ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська у справі 208/1031/16-ц від 18 квітня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проєктами землеустрою щодо їх відведення.

Частиною 2 статті 20 Кодексу передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Пунктом 3 Кодексу визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок розташованих за межами населених пунктів здійснюється районною державною адміністрацією

Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом, та погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Стаття 186-1 ЗК України визначає повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У матеріалах реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутні будь які документи, що свідчать про наявність розробленого та погодженого проєкту щодо зміни цільового призначення, про наявність вже скасованого рішення суду, на підставі якого здійснено відповідні зміни, що свідчить також про необхідність скасування внесених 03 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Черниш Є.В. зміни щодо цільового призначення земельної ділянки.

Таким чином, визначеного земельним законодавством України порядку зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:036:0174 площею 0,1 га за адресою, що розташована за спірною адресою не дотримано, а тому дії та рішення державного реєстратора приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Черниш Є.В. щодо винесення рішення індексний номер рішення 30760143 від 03 серпня 2016 року про реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, на підставі чого було змінено цільове призначення земельної ділянки, не відповідають закону та підлягають скасуванню, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що на момент вирішення спору ТОВ «С.Н.Транссервіс» не володіє речовими правами на спірну земельну ділянку під розміщення автозаправної станції, а речові права на цю станцію зареєстровані за ним незаконно. Крім того, автозаправна станція існує як об`єкт нерухомості незаконно, оскільки рішення про надання спірної земельної ділянки для розміщення автозаправної станції місцевим органом самоврядування не приймалось, будь-яких дозвільних документів на будівництво автозаправної станції за цією адресою компетентні органи не видавали, в експлуатацію спірний об`єкт нерухомості не приймався.

Доводи скаржника про те, що подання даного позову не відповідає критеріям правомірності втручання у право особи на мирне володіння майном згідно зі статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, колегія суддів не бере до уваги, адже вказане право не може ґрунтуватися на факті нелегітимного створення цього майна та незаконного введення його в цивільний обіг, а іншого скаржником доведено не було.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ч.3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Доводи про те, що знесення майна є крайньою мірою після того, як мало б бути застосовано приписи щодо перебудови, колегією суддів відхилюється, оскільки такі заходи можливі у випадку наявності інших відповідних дозволів щодо земельної ділянки та здійснення будівництва в цілому.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що право власності або право користування спірною земельною ділянкою не оформлене. Автозаправна станція існує як об`єкт нерухомості незаконно, оскільки документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою і надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт за наведеною адресою не видавалися та не реєструвалися, в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт нерухомості не приймався, проектна документація на проведення будівельних робіт не погоджувалась та до містобудівного кадастру не вносилася, а, відтак, автозаправна станція є об`єктом самочинного будівництва.

Разом з цим належить зазначити, що саме Кам`янська міська рада має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого майна, як це вірно встановлено судом першої інстнації.

Суд першої інстанції вірно дійшо висновку, що задоволення позовних вимог про зобов`язання знести самочинно побудоване майно відповідає приписам статті 152 Земельного кодексу України та частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України, що не спростовано скажником ані в суді першої інстанції, ані при розгляді його апеляційної скарги.

Разом з цим колегія суддів, розглядаючи доводи скаржника про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, наголошує, що прокуратура 14 квітня 2017 року подала апеляційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 квітня 2016 року про затвердження мирової угоди.

Зазначена ухвала суду скасована 28 лютого 2018 року та в подальшому позов ОСОБА_1 залишений без розгляду ухвалою суду від 23 серпня 2018 року.

Колегія суддів відзначає, що саме з цієї дати бере початок строк позовної давності у даних правовідносинах, коли відбуло порушення прав держави в особі міської ради, та закінчувався такий строк 23 серпня 2021 року.

Однак, прокуратурою подавався позов з такими вимогами до господарського суду 11 травня 2021 року, що знаходиться в межах трирічного строку, передбаченого ст. 257 ЦК України.

За висновками Об`єднаної Палати ВС КГС від 15 травня 2020 року у справі №922/1467/19, у разі подання позову за непідвідомчистю, строк позовної давності не переривається.

Даний позов прокуратурою до загального суду поданий 06 квітня 2022 року після закриття ухвалою господарського суду від 20 вересня 2021 року провадження, відкритого з порушенням підвідомчості.

Колегія суддів доходить висновку, що, оскільки прокуратура звернулась до господарського суду з межах строку, встановленого ст. 257 ЦК України, тому такий строк з поданням вже цього позову до загального суду також є не порушеним, враховуючи і те, що прокуратура весь 2021 рік вживала заходів шляхом звернень з листами як до державних органів, так і до міської ради про захист прав держави.

За таких обставин, доводи скаржника про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин не знайшли свого підтвердження, а тому і не можуть бути застосовані.

Перевіривши справу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про повне задоволення позову, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Скаржник не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «С.Н.Транссервіс» - залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 24 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна