Справа № 953/9687/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Кіндер В.А., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», в якому просив: скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 28 березня 2022 року № 108/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; скасувати наказ регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 28 березня 2022 року № 78/ОС «Про припинення трудового договору (контракту); поновити на посаді начальника служби кадрової та соціальної політики регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» або за її відсутності, на рівнозначній посаді, яка повинна відповідати тому ж рівню відповідальності, складності роботи та функціональному призначенню, що й попередня посада; стягнути з регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 травня 2022 року до дня поновлення на роботі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що наказом Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 28 березня 2022 року № 108/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» був звільнений був звільнений за прогул відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

У квітні 2022 року звертався з позовом до Укрзалізниці про скасування наказів та про поновлення на роботі. Постановою Верховного Суду України від 09.07.2024 у справі №554/2454/22 залишено без змін постанову Полтавського апеляційного суду від 16.05.2023 року, якою скасовано рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 червня 2022 року та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Водночас, позивач стверджує, що Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" щодо обміну інформацією та призупинення дії трудового договору» від 01.05.2025 (Закон № 4412-IX) доповнено частиною третьою статтю 5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Відповідно до положень частини 3 статті 5 Закону у період дії воєнного стану працівник, робоче місце якого розташоване на територіях активних бойових дій, який відсутній на роботі, не підлягає звільненню на підставі пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Положеннями ст. 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, окрім випадків, коли вони скасовують або пом`якшують відповідальність. Зважаючи на те, що Законом № 4412-IX скасовується дисциплінарна відповідальність на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України у виді звільнення з роботи під час воєнного стану працівника, робоче місце якого розташоване на територіях активних бойових дій, то положення частини третьої статті 5 Закону № 4412-IX є практичним прикладом прояву норми частини першої статті 58 Конституції України, застосовується до юридичної ситуації позивача та виступає правовим джерелом захисту порушеного права останнього.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі, зважаючи на наступне.

Постановою Верховного Суду від 09 липня 2024 року у справі № 554/2454/22 залишено без змін постанову Полтавського апеляційного суду від 16 травня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Зі змісту постанови від 09 липня 2024 року вбачається, що предметом судового розгляду були вимоги ОСОБА_1 , відповідно до яких позивач просив скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 28 березня 2022 року № 108/ОС «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»; скасувати наказ регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» від 28 березня 2022 року № 78/ОС «Про припинення трудового договору (контракту); поновити на посаді начальника служби кадрової та соціальної політики регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця»; стягнути з регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Вимоги позивача у справі № 554/2454/22 заявлені у зв`язку із звільненням останнього за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

З матеріалів позову вбачається, що вимоги у цій справі заявлені до того ж відповідача і є такими ж і з тих же фактичних обставин, що у справі № 554/2454/22, в якій прийнято остаточне рішення касаційним судом. Предмет спору та з тих же підстав у цій справі фактично ґрунтується на інших правових підставах, що пов`язано із прийняттям Закону № 4412-IX від 01 травня 2025 року.

Суд зауважує, одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Відтак, винесення у справі нового рішення судом, який щодо тих самих вимог тієї ж особи уже по суті висловлював власну позицію, буде суперечити принципу юридичної визначеності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Зважаючи на те, що між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення суду у справі № 554/2454/22, суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі.

Керуючись, ст. 186, ст. 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Кіндер В.А.