Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Заочне

01 жовтня 2025 рокуселище Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Шакалова А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф. 521, м. Київ, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1.Рух справи.

1.1. 04 серпня 2025 року позовна заява надійшла до суду, у цей же день справа розподілена головуючому судді Шакалову А.В.

1.2. 05 серпня 2025 року надійшла відповідь на запит про місце реєстрації відповідача.

1.3. 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

1.4. Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідач в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України.

1.5. Відповідач не скористався правом на подання відзиву.

1.6. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

1.7. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

2. Короткий виклад позиції позивача.

2.1. 24.12.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3540700 про фінансовий кредит в розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Відповідач зобов`язався сплатити кредит, повернути проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим Договором.

2.2. Відповідно до договору № 3540700, сума виданого кредиту становить: 6000 грн; строк кредиту: 30 днів з 24.12.2021 до 23.01.2022 року. Проценти нараховуються за ставкою 2,50% за кожен день користування кредитом.

2.3 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого предметом договору є право грошової вимоги. На умовах даного договору та керуючись статтею 1077 ЦК України Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, таким чином позивач набув права вимоги до відповідача.

2.4. Свої зобов`язання відповідач за вищевказаним кредитним договором не виконав, а тому станом на 04 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості становить: 20790 грн., яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту - 6000 грн, простроченої заборгованості за процентами - 13650 грн., 1140 грн - прострочена заборгованість за комісією.

2.5. На підставі викладеного, позивач вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Обставини справи, встановлені судом та законодавство, що регулює правовідносини сторін.

1.1. 24.12.2021 року між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3540700.

1.2. Відповідно до умов договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути надані кредити, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також здійснити всі платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строки та виконати свої зобов`язання за договором в повному обсязі.

1.3. Кредитний договір було підписано одноразовим електронним ідентифікатором W13503, що був відправлений відповідачу 24.12.2021 на номер телефону НОМЕР_2 .

1.4. Факт переказу коштів підтверджується наданою позивачем довідкою від 11.07.2025 року виданої та підписаної директором ТОВ «ФК» Елаєнс», що міститься в матеріалах справи.

1.5. Свої зобов`язання відповідач за вищевказаним кредитним договором не виконав, а тому станом на 04 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості становить 20790 грн., яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту - 6000 грн, простроченої заборгованості за процентами - 13650 грн., 1140 грн - прострочена заборгованість за комісією.

1.6. Вказані вище суми підтверджуються розрахунками заборгованості, що є додатками до позовної заяви та містяться в матеріалах справи.

1.7. 26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого предметом договору є право грошової вимоги. На умовах даного договору та керуючись статтею 1077 ЦК України Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, таким чином позивач набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується договором та реєстром боржників, наявними в матеріалах справи.

2. Законодавство, що регулює спірні правовідносини.

2.1. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог чинного законодавства.

2.2. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

2.3. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2.4. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

2.5. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст. 1048 ЦК України).

2.7. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

2.8. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

2.9. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

2.10. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

2.11. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

2.12. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

2.13. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

2.14. Вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

2.15. Відповідно до частини четвертої ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Якщо кредитодавець, відповідно до умов договору про споживчий кредит, вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу.

2.16. Частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) передбачено: якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 ЦК України.

2.17. Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 підписавши кредитний договір підтвердив, що ознайомився з його умовами та прийняв їх.

2.18. Виконання позивачем зобов`язань із перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджено довідкою від 11.07.2025 року виданої та підписаної директором ТОВ «ФК» Елаєнс», що міститься в матеріалах справи.

2.19. Відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, а також доказів, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, право на подання відзиву не використано.

2.20. Враховуючи, що фактично перераховані та використані за цільовим призначенням кошти в добровільному порядку відповідачем позивачу не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором від 24.12.2021 №3540700, а саме: за тілом кредиту - 6000 грн. та заборгованість за відсотками в межах строку кредитування з 24.12.2021 по 23.01.2022 року - 4500 грн, оскільки в матеріалах справи відсутні докази пролонгації строку кредитування.

3. Щодо вимог в частині стягнення заборгованості по комісії.

3.1. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

3.2. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»(у редакції, чинній на момент укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

3.3. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати й суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

3.4. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

3.5. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

3.6. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

3.7. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

3.8. За обставин цієї справи кредитним договором встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування».

3.9. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

3.10. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК Українинедійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

3.11. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування»(10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

3.12. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1140 грн. є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

3.13. Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

4. Розподіл судових витрат.

4.1. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

4.2. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

4.3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

4.4. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

4.5. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

4.6.Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правничої допомоги №235 від 2 червня 2025 року, актом №13 надання послуг від 30 червня 2025 року, детальним описом наданих послуг від 30 червня 2025 року.

4.7. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд дійшов до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі.

4.8. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1223,30 грн., що співмірно задоволеним позовним вимогам (50,5%).

4.9. При ухваленні рішення суд керувався ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1. Рішення судді.

1.1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

1.2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (адреса місця знаходження: вул. Ґердойця Єжи, 6, офіс 521, ) заборгованість в сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень.

1.3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на сплату судового збору в розмірі 1223,30 грн.

1.4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000грн.

2. Роз`яснення суду щодо порядку оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

2.1. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

2.2. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

2.3. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ