Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2622/25
Провадження №: 2/332/1930/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 вересня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі судового засідання Паніній Л.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

До Заводського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 39526,33 грн та судових витрат. В обґрунтування вимог вказує, що 27 січня 2024 року ОСОБА_1 встановив мобільний додаток monobanк. Особливістю проекту monobanк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Пройшовши реєстрацію відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (надалі - Заява) про відкриття поточного рахунку в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у Мобільному додатку. За твердженням позивача, Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок, та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Після підписання Заяви відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, відповідач не здійснює повернення кредиту, у зв`язку чим у відповідача перед АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» виникла заборгованість у розмірі 39526,33 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 27.01.2024 в загальному розмірі 39526,33 грн, яка складається із заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 25667.98 грн, заборгованості за пенею у розмірі 7417.05 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 6441.3 грн. Одночасно просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00грн.

Ухвалою судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 30.05.2025 було відкрите провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача, який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить дану цивільну справу розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , який про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Ухвалою суду від 24.09.2025 зазначену позовну заяву вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Устатті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом установлено, що Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що «Monobank» - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень.

27 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 27.01.2024.

ОСОБА_1 цифровим власноручним підписом підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та підтвердив свою згоду на те, що ця анкета-заява разом умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK|Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, розміщеними за посиланням: www.monobank.ua/terms, та тарифами, розміщеними за посиланням: www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг (далі - анкета-заява, договір).

Відповідач також погодився з тим, що невідємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в Мобільному додатку договір набуває чинність.

Крім того, в п.4 анкети-заяви від 27 січня 2024 року відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись нею для вчинення правочинів та платіжних операцій, та визнала, що зазначений електронний підпис є аналогом власноручного підпису.

Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг було підписане відповідачем з використанням електронного підпису особистим ключем.

У пунктах Анкети-заяви міститься прохання ОСОБА_1 відкрити поточний рахунок в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на його ім`я, а також встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць з першого дня користування.

Відповідно до змісту Анкети-заяви ОСОБА_1 підтвердив дійсність наданих документів, просив вважати його власноручний підпис або його аналоги (у т.ч. удосконалений електронний підпис далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в Банку. З цією метою він засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися УЕП в мобільному додатку для засвідчення його дій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини (у т.ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним з використанням простого електронного підпису або УЕП.

Також Анкета-заява містить персональну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, його П.І.Б., дату народження, індивідуальний податковий номер, номер паспорта, дату його видачі, номер запису в ЄДДР, адресу проживання, номер мобільного телефону, фото паспорта ОСОБА_1 та інші анкетні дані, такі як соціальний статус, джерело та розмір доходу.

Крім того, позивачем до позовної заяви додано: запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг Monobank, витяг з Умов і правил обслуговування в АТ«УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|UniversalBankв редакції, затвердженій протоколом Правління №46 від 24.11.2021, Витяг з Тарифів за чорною карткою Monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача.

Матеріали справи свідчать, що Анкета-заява, запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг Monobank та паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank підписані ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису.

Позивачем до позовної заяви додано інформацію про рух коштів по картці ОСОБА_1 за номером НОМЕР_1 за період з 27.01.2024 по 03.03.2025, з якого слідує, що кредитний ліміт ОСОБА_1 становить 10000,00грн, сума витрат за вказаний період 87015,98 грн, сума зарахувань - 47489,66 грн, заборгованість станом на 03.03.2025- 39526,3 грн.

Відповідно до довідки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про наявність рахунку від 03.03.2025 ОСОБА_1 має відкритий рахунок НОМЕР_2 , номер картки НОМЕР_1 , тип рахунку Картка Чорна, валюта гривня, активна до 08/28.

Згідно з довідкою від 03.03.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про встановлення кредитного ліміті клієнта ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.01.2024 за карткою НОМЕР_1 станом на 03.03.2025 встановлювався кредитний ліміт 10000 грн.

Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь, до розрахунку заборгованості, в заборгованість за кредитним договором від 27.01.2024, станом на 03.03.2025, в загальному розмірі 39526,33 грн, яка складається із заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) - 25667.98 грн, заборгованості за пенею у розмірі 7417.05 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 6441.3 грн.

Під час судового розгляду відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування нею кредитними коштами.

Судом встановлено, що позивач АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» згідно з умовами укладеного між сторонами договору від 27 січня 2024 року виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти шляхом встановлення на її картковий рахунок кредитного ліміту, що безпосередньо підтверджується випискою по даному рахунку.

Натомість відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував належним чином, оскільки не надавав своєчасно банку грошові кошти у вигляді щомісячних платежів для погашення заборгованості за кредитом та відсотками в розмірах, визначених укладеним між нею та банком договором.

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання ним зобов`язань за укладеним з банком договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості та її розміру.

Щодо правомірності нарахування позивачем заборгованості за пенею та заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суд приходить до наступного висновку.

Загальновідомою обставиною є те, що з 24.02.2022 по цей час в Україні діє воєнний стан.

Враховуючи, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, то на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: - на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); - на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

В постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23), вказано, що тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Таким чином, суд вважає, що нарахування позивачем заборгованості за пенею у розмірі 7417.05 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 6441.3 грн, як правові наслідки не виконання умов договору є неправомірним, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню.

Суд вважає, що відповідач фактично отримав та використовував кошти надані банком, але не повернув їх, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача отриманої та не повернутої суми кредитних коштів в розмірі 25667,98 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що відповідає заявленій в позові сумі 39526,33 грн. Задоволені позовні вимоги в сумі 25667,98 грн буде відповідати такий розмір судового збору: 3028,00 грн х 25667,98 грн : 39526,33 грн. = 1966,35 грн.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 27.01.2024, станом на 03.03.2025, у розмірі 25667,98 гривень (двадцять п`ять тисяч шістсот шістдесят сім гривень 98 копійок), яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

В задоволені іншої частини позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» суму сплаченого судового збору у розмірі 1966,35 гривень (одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість гривень 35 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 24 вересня 2025 року.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК», адреса місця знаходження: м.Київ, вул. Автозаводська, буд.54/19, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Суддя: О.М.Погрібна