Справа №751/7305/25
Провадження №2-з/751/35/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суду міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,

секретаря судового засідання Островської А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю подружжя та визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кульгейко Л.Ю. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 20779010), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 .

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що предметом спору є спірна квартира, яка була придбана сторонами у період зареєстрованого шлюбу у грудні 2007 року. Позивач зареєстрований та постійно проживає у вказаній квартирі з 29 січня 2008 року, разом з ним також зареєстровані його син та мати. Після отримання ухвали про відкриття провадження у справі відповідач почала погрожувати позивачу продати квартиру, а його виселити. Тому є всі підстави вважати, що спірна квартира, яка є спільною сумісною власністю сторін, може бути відчужена відповідачкою на користь третіх осіб без згоди позивача, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того вказує, що відповідачка не використовує квартиру як житло, оскільки проживає за іншою адресою, тому накладення арешту не спричинить ніяких збитків для жодної із сторін і в зустрічному забезпеченні немає необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути подану заяву без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При цьому метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд встановив, що між сторонами існує спір щодо спільного сумісного майна подружжя.

Позивач просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 .

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову та обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що застосування визначених позивачем заходів забезпечення позову щодо накладення арешту на вказану квартиру є адекватним, оскільки невжиття таких заходів може призвести до відчуження спірного нерухомого майна на користь інших осіб, що, в свою чергу, призведе до порушення прав позивача на ефективний судовий захист.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою:

АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 20779010), право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити для виконання до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та сторонам для відома.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р.М. Топіха