Номер провадження: 22-ц/813/3852/25
Справа № 505/2192/24
Головуючий у першій інстанції Дзюбинський А. О.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»

третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»

на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Котовського міськрайонний суд Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого, що не підлягає виконанню, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 31 жовтня 2020 року за № 85731 про стягнення із позивачки на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №219197110 від 17.01.2020, укладеним між нею та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», у розмірі 56508.10 грн таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивачка вважає вчинення виконавчого напису таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона не укладала з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» кредитний договір, отже сума боргу за виконавчим написом не є безспірною, вимоги про погашення заборгованості вона не отримувала. Зважаючи на викладене, позивачка просить позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Котовського районного суду Одеської області від 13 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича від 31 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 85731, за яким здійснюється стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором № 219197110 від 17 січня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 є Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступу Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року з є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», на загальну суму у розмірі 56508,10 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту19999,20 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 35308,90 грн та плата за вчинення виконавчого напису 1200, 00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (, місцезнаходження: 02094, м. Київ, Б. Верховної Ради, буд.34, офіс, 511 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1816,80 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 12650,81 грн.

Рішення суду вмотивована тим, що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом не існували обставини, які свідчили про безспірність заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться у виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, договір не був посвідчений нотаріусом. Також, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що на їх думку судом першої інстанції в неповному обсязі з`ясовано обставини справи та неправильно досліджено подані докази, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у стягненні витрат за надання правничої допомоги на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що ціни за надані адвокатом Працевитим Г.О. послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість.

Звертається увага на те, що умови Договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 не передбачають наявність пам`яток клієнта, додаткових угод, актів наданих послуг, додатків до договору, не конкретизують порядок надання допомоги у цій справі. Таким чином, на думку скаржників, не можна вважати Додатковий договір до Договору про надання правової допомоги від 20.05.2024 таким, що належить до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.05.2024, тому що назва вищевказаного Договору в Додатковому договорі зовсім інша. Також, звертається увага на те, що квитанція про сплату коштів, копію якої надав Представник, оформлена неналежним чином, а тому не можливо вважати належним доказом понесення судових витрат на правничу допомогу. Так, до матеріалів справи додано дві копії квитанцій від 20.05.2024 року, яка нібито підтверджує фактично понесені витрати Позивачем на правничу професійну допомогу всього разом у розмірі 12650,81 грн, проте, обидві копії квитанцій не відповідають загальним вимогам затвердженим Правлінням Національного банку України Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні від 29 грудня 2017 року.

Також, наголошується, що через малозначність справи, вирішення справи №505/2192/24 не впливає на репутацію позивача та майже відсутній публічний інтерес.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за їх відсутності не заявляли.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

За виконавчим написом, вчиненим 31 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованим в реєстрі за № 85731, здійснюється стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором № 219197110 від 17 січня 2020 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником усіх прав і обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги №28/1118-01 від 28 листопада 2018 є Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступу Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року з є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», на загальну суму у розмірі 56508,10 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 19999,20 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом35308. 90 грн та плата за вчинення виконавчого напису 1200, 00 грн.

На підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» про примусове виконання виконавчого напису №85731, виданого 31 жовтня 2021 року приватним Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М. Б. від 26 жовтня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67279114.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачкою надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 20 травня 2024 року та додатковий договір від 20 травня 2024 року, які складені між адвокатом Працьовитим Г.О. та ОСОБА_1 .. Відповідно до пункту 2 додаткового договору визначено перелік наданих послуг в розмірі 7000,00 грн, а також розмір гонорару в разі задоволення позову в розмірі 10 % від суми заборгованості за виконавчим написом, що становить 5650, 81 грн. В зв`язку з наданням адвокатом клієнту правової допомоги, між сторонами були підписані акти надання правової допомоги, та виставлені рахунки на їх оплату, на загальну суму 12650,81 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Заочне рішення суду оскаржується лише в частині витрат на правничу допомогу, а тому в іншій частині рішення суду колегією суддів не переглядається.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано суду докази на підтвердження понесених нею судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 12650,81 грн.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ( ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

У вказаній постанові також зазначено, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при визначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуг годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України №5076-VIяк «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат правничої допомоги позивачкою було надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 20 травня 2024 року та додатковий договір від 20 травня 2024 року, які укладені між адвокатом Працьовитим Г.О. та ОСОБА_1 . Так, пунктом 2 додаткового Договору визначено перелік наданих послуг в розмірі 7000,00 грн, а також розмір гонорару в разі задоволення позову в розмірі 10% від суми заборгованості за виконавчим написом, що становить 5650,81 грн. Також, в зв`язку з наданням адвокатом клієнту правової допомоги, між сторонами були підписані акти надання правової допомоги, та виставлені рахунки на їх оплату, на загальну суму 12650,81.

Таким чином, позивачем підтверджено розмір витрат на оплату послуг адвокату під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом з цим, матеріали справи не містять незгоди відповідача з визначеним розміром правової допомоги позивача, або клопотань про зменшення розміру наданої допомоги.

Довід відповідача, що квитанції надані представником позивача на підтвердження сплати коштів за правничу допомогу оформлені неналежним чином, а тому є неналежним доказом, не свідчить про неможливість розподілу цих витрат.

Колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Безпідставним є також й посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що справа є малозначною та не впливає на репутацію позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на формальних міркуваннях.

Отже, оскаржуване судове рішення в частині вирішення судових витрат за правову допомогу ухвалене з дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують. Рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з дотриманням норм процесуального права, підстав для його скасування немає.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «Онлайн фінанс».

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13 листопада 2024 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький