РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/756/25

Провадження №2-о/568/46/25

18 вересня 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., присяжних Волошиної З.О., Воронко Л.В., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Панчелюги К.М., заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області Пастух М.В., розглянувши у закритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, Радивилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про усиновлення дитини, -

ВСТАНОВИВ:

09.05.2025р. до Радивилівського районного суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про усиновлення дитини, в якій він просить суд ухвалити рішення про усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження в частині відомостей про батька дитини, зазначивши батьком ОСОБА_1 замість ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 26.10.2016р. уклав шлюб з ОСОБА_5 . Ще до початку реєстрації шлюбу, з часу спільного проживання з ОСОБА_2 , він фактично виконує обов`язки батька дитини ОСОБА_4 , яка є біологічною донькою його дружини. Дитина перебуває на повному утриманні його та дружини. Усім, що стосується її виховання, навчання, лікування вони займаються спільно. ОСОБА_4 вважає його своїм батьком, у них склалися теплі та довірливі стосунки.

У шлюбі з ОСОБА_2 народилося двоє спільних дітей: ОСОБА_6 , 2019 р.н. та ОСОБА_7 , 2017 р.н.

На теперішній час заявник із своєю дружиною разом з їхніми спільними дітьми, а також неповнолітньою ОСОБА_4 , проживають однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що їхня родина забезпечена усім необхідним: відповідними меблями, побутовою технікою. В будинку чисто, охайно. У їхній родині панує лад та взаєморозуміння.

ОСОБА_1 бажає усиновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник з правовими наслідками усиновлення та виховання неповнолітньої ОСОБА_4 ознайомлений, добре розуміє усі аспекти, пов`язані з процесом усиновлення дитини та вважає себе психологічно та матеріально готовим до цього.

Нотаріальні згоди біологічних батьків на усиновлення їхньої дитини ОСОБА_4 надані.

Ухвалою суду від 16.05.2025 року відкрито провадження у справі.

Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження у закритому судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених в ній.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що почав проживати у фактичних шлюбних відносинах з матір`ю дитини ОСОБА_2 у 2015р., а у 2016 році вони зареєстрували шлюб. Від попереднього шлюбу у дружини була донька ОСОБА_4 , яка залишилася проживати з ними. За час шлюбу у них народилося ще двоє спільних дітей. Всі разом живуть однією сім`єю, доньку дружини ОСОБА_4 вважає своєю дитиною, виховував її спільно із дружиною з п`ятирічного віку. Біологічний батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, матеріально не допомагав, дитина страждає рядом захворювань та потребує постійного лікування.

Пояснив, що з ОСОБА_4 в нього завжди були добрі стосунки, вона його називає батьком, а сам заявник рахує її за рідну доньку і ставиться до всіх дітей однаково - й рідних, і нерідної.

Той факт, що звернувся із заявою про усиновлення дитини лише у 2025 році, коли дитині виповнилося майже 15 років, хоча знав її змалку, пояснив тим, що раніше біологічний батько дитини не давав згоди на усиновлення.

На питання суду, по якій причині саме зараз біологічний батько надав згоду на усиновлення, тобто одразу після мобілізації заявника до лав ЗСУ, пояснити не зміг, зазначивши, що цим займалася дружина.

Мотивом усиновлення зазначив, що бажає, щоб ОСОБА_4 була рівна в правах з його рідними дітьми, а також зазначив, що статус батька дозволить безперешкодно брати участь у її житті та лікуванні.

У судовому засіданні заявник доповнив свої вимоги, зазначивши, що бажає також внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 не тільки відомостей про батька, а також щодо прізвища та по-батькові.

На питання суду, що усиновлення дозволить заявнику звільнитися з ЗСУ, заявник зазначив, що знає про цю можливість і скористається нею одразу як постане питання з лікуванням дитини.

В судовому засіданні представник заявника, адвокат Панчелюга К.М., підтримала заяву про усиновлення з тих мотивів і підстав, які зазначені у заяві, також наголосивши на тому, що право на усиновлення - є особистою справою заявника та заінтересованої особи ОСОБА_2 і такі права ніхто не може обмежити в частині часу, коли виявлене бажання всиновити дитину.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що підтримує заяву про всиновлення ОСОБА_4 вітчимом. Питання щодо всиновлення вже поставало у 2019р., однак біологічний батько не надавав згоди, а їм було часу серйозно зайнятися цим питанням. Зазначає, що батько ОСОБА_4 матеріально ним ніколи не допомагав, в той же час із позовом до суду про позбавлення його батьківських прав не зверталася. Зазначила, що їй важко одній справлятися з дітьми, а тому потребує допомоги чоловіка, який наразі перебуває в ЗСУ та не може їй допомогти.

Опитана в судовому засіданні дитина ОСОБА_4 суду висловила бажання бути всиновленою вітчимом, зазначила, що вважає його своїм батьком, знає його з п`яти років, в них гарні стосунки. З біологічним батьком не спілкується, він їй не допомагає, не цікавиться її життям, вона до нього байдужа. Хоче бути на прізвище ІНФОРМАЦІЯ_3 , щоб не відрізнятися від іншої частини своєї родини. На питання суду - що зміниться у її житті із всиновленням - відповіла, що фактично нічого не зміниться, просто буде класно.

Представник заінтересованої особи - служби у справах дітей Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області Пастух М.В. пояснила в судовому засіданні, що заявник звернувся до органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації із пакетом документів про усиновлення ОСОБА_4 із заявою про надання висновку про доцільність такого всиновлення.

У бесіді представнику служби заявник пояснив, що з матір`ю дитини проживає з 2015 року, а з 2016р. у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних дітей. В теперішній час фактично проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності батьку ОСОБА_2 . Службою встановлено, що умови проживання задовільні.

Пастух М.В. також спілкувалася із матір`ю дитини і дитиною; на її думку, ОСОБА_4 вважає заявника рідним батьком і ставиться до нього добре, надала згоду на своє усиновлення.

Інтереси дитини у разі усиновлення вбачає в тому, що у дитини буде повна сім`я. пояснила, що жодних формальних підстав для надання негативного висновку про доцільність усиновлення служба у цьому випадку не мала, у той же час пояснила, що служба не може досліджувати мотиви такого усиновлення, причини й наслідки.

Представник заінтересованої особи Радивилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, ухвалити рішення на розсуд суду.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ст. 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення.

Згідно зі ст. 254 ЦПК суд розглядає справи про усиновлення за обов`язковою участю заявника - особи, яка порушує питання про усиновлення дитини (чи повнолітньої особи), органу опіки та піклування або уповноваженого органу виконавчої влади, а також дитини, якщо вона за віком і станом здоров`я усвідомлює факт усиновлення, з викликом заінтересованих та інших осіб, яких суд визнає за потрібне допитати.

Із досліджених письмових матеріалів судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 (нині) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження, а.с.18).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.10.2016р. зареєстрували шлюб, про що було виконавчим комітетом Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області зроблено відповідний актовий запис за №3. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про шлюб, а.с. 20).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох спільних дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 у квітні 2025 року звернувся до органу опіки та піклування Дубенської райдержадміністрації з заявою про усиновлення неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 24.03.2025р. по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації (а.с. 21).

21.03.2025р. біологічний батько неповнолітньої ОСОБА_3 надав нотаріально завірену згоду на усиновлення його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 чоловіком його колишньої дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Гайдук В.О. (а.с. 15).

04.04.2025р. мати неповнолітньої ОСОБА_3 надала нотаріально завірену згоду на усиновлення її неповнолітньої доньки ОСОБА_4 її чоловіком - ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П. (а.с. 14).

ОСОБА_1 згідно з витягом департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ ФОВА-003588713, станом на 07.04.2025р. до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не мав та в розшуку не перебував (а.с.22).

За результатами медичного обстеження ОСОБА_1 здоровий (висновок про стан здоров`я особи від 04 квітня 2025 року, виданий КНП «Демидівська центральна лікарня» Демидівської селищної ради (а.с.23).

З довідки Пенсійного фонду України за 2013-2015, 2020-2024 роки вбачається, що ОСОБА_1 проходив службу у в/ч НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , працював у ТОВ «Волинь Агро», ФГ «Віка-Вікторія», ТОВ «Партнер Агропром», а з жовтня 2024р. є ФОП (а.с. 6-9).

Сім`я ОСОБА_1 проживає у будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_16 - батько ОСОБА_2 (а.с. 17, 19).

Згідно висновку Дубенської районної військової адміністрації Рівненської області про доцільність усиновлення ОСОБА_4 та відповідність усиновлення інтересам дитини від 01.05.2025 року, є доцільним усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що відповідає інтересам дитини (а. с. 11-12).

З висновку вбачається, що службою у справах дітей 24.04.2025р. проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання виявлено, що сім`я проживає в задовільних умовах у будинку, який належить батькові за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок складається із 3 великих кімнат, коридору та кухні. У дворі розміщені господарчі будівлі. Умови проживання відповідають санітарним нормам. В оселі просторо, чисто, прибрано, кімнати мебльовані. В наявності є сучасна побутова техніка. Для дітей є окремі місця для сну та відпочинку, наявні шафи для особистих речей, окремо відведені місця для навчання та проведення дозвілля. В наявності дитячі іграшки та гаджети.

Фінансове та матеріальне забезпечення родини повністю лежить на ОСОБА_1 . Він отримує заробітну плату військовослужбовця, повністю забезпечує потреби сім`ї. Крім того, сім`я утримує сільське господарство (свині, кури, бики, корови), вирощують городину.

Спеціалістами служби проведено бесіду з ОСОБА_4 . Вона давно вважає ОСОБА_1 своїм татом та усвідомлює процедуру усиновлення. У присутності своєї мами та спеціаліста служби у справах дітей дала усну та письмову згоду на її усиновлення.

ОСОБА_1 з порядком та умовами усиновлення, правами і обов`язками усиновлювачів, правовими наслідками усиновлення, порядком здійснення контролю за умовами проживання та виховання усиновленої дитини ознайомлений, добре розуміє усі аспекти, пов`язані з процесом усиновлення дитини.

Згідно приписів статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Усиновленою може бути дитина (ч. 1 ст. 208 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.

Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.

Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Згідно з ч. 1 ст. 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально.

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Статтею 207 СК України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Як зазначено у висновку Верховного суду, зробленому у постанові від 23.12.2020 року у справі № 712/11527/17, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Згідно із статтею 20 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема усиновлення.

Частиною першою статті 21 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно зі статтею 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року (далі - Конвенція про усиновлення дітей), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами.

Виходячи із наведеного, розглядаючи заяву про всиновлення, суд повинен встановити чи відповідає усиновлення інтересам дитини і якими мотивами керуються усиновитель. При цьому суд зазначає, що права та інтереси дитини є завжди пріоритетними порівняно з правами та інтересами всиновлювача. На думку суду, мотиви всиновлення не повинні бути корисливими, переслідувати будь-які інші цілі ніж ті, що пов`язані із бажанням прихистити дитину, дати їй сім`ю, сімейний затишок, можливість отримати добре виховання, навчання та утримання від всиновлювача

Дослідивши фактичні обставини справи, відносини між заявником та заінтересованою особою - його дружиною, відносинами в цій сім`ї, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2015 року проживають разом, а з 2016 року у зареєстрованому шлюбу, однак протягом багатьох років (а саме 9 років) під час їх спільного проживання не ставилося питання про можливість усиновлення ОСОБА_4 вітчимом, при тому що він має двох спільних дітей з матір`ю ОСОБА_2 , які народилися у 2017, 2019 роках.

Суд зазначає, що на теперішній час ОСОБА_4 виповнилося 15 років, хоча дитина проживала з вітчимом змалечку, й саме під час дитинства потрібна була батьківська опіка і турбота.

Суд знайшов непереконливими пояснення учасників, що заявник не ініціював усиновлення раніше з мотивів відсутності згоди біологічного батька на всиновлення, а також через сімейні обставини, що заважали серйозно зайнятися всиновленням. Питання щодо позбавлення батьківських прав біологічного батька ОСОБА_3 протягом усього часу не ініціювалося.

Судом достеменно встановлено, що лише у квітні 2025р., одразу після мобілізації у березні 2025р. заявника, останній ініціював питання про всиновлення ОСОБА_4 , і ці події, на думку суду, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

На думку суду, це певним чином характеризує всиновителя і ставить під сумнів безкорисливість мотивів всиновлення.

Суд також визначає, що поведінка дитини у питанні про всиновлення є скоріше пасивною, вона, по суті, приймає таке рішення з боку дорослих, однак сама зазначає, що для неї з таким усиновленням нічого не зміниться.

Суд також відхиляє аргументацію учасників справи, що метою всиновлення є облегшення вирішення юридичних питань під час супроводження, лікування і т.ін. неповнолітньої ОСОБА_4 заявником, оскільки до цього моменту жодних перешкод у цьому не виникало. Крім цього, суду не надано достатніх доказів того, що неповнолітня ОСОБА_4 потребувала та потребує постійного серйозного лікування, надані медичні документи жодним чином це не підтверджують, група інвалідності неповнолітній ОСОБА_4 не встановлена.

Також суд зазначає, що жодних перешкод у зміні прізвища та по-батькові у неповнолітньої ОСОБА_4 наразі немає. Відповідно до ст. 295 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по-батькові. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по-батькові за згодою законних представників (як правило, батьків).

В судовому засіданні, з огляду на пояснення заявника та заінтересованих осіб, суд дійшов висновку про те, що фактично бажання усиновлення дитини під час воєнного стану заявником може бути пов`язане із його бажанням звільнитися з військової служби, що фактично не було заперечено в ході судового розгляду справи як заявником, так і заінтересованою особою ОСОБА_2 . Такі обставини в свою чергу свідчать про те, що в даному конкретному випадку інтереси заявника превалюють над інтересами неповнолітньої дитини, а інтереси дитини є другорядними; суд не встановив, яким чином внаслідок усиновлення поліпшиться юридичний і фактичний стан дитини; сама дитина в судовому засіданні повідомила, що для неї нічого фактично не зміниться.

З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 3-5, 7, 207, 208, 211, 212, 217-220, 223-225, 228-229, 231-232 СК України, ст. ст. 258-259, 293, 314 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, Радивилівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про усиновлення дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.09.2025р.

Суддя О.М. Делалова

Присяжні: З.О. Волошина

Л.В. Воронко