Провадження № 2/522/6684/25
16 вересня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
До Приморського районного суду м. Одеси 23.06.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22 022 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 15.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1457376 за умовами якого відповідач отримав у позику 6 500 грн., які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за ставкою 1,99 %, яка нараховувалась на кожен день користування позикою. 21.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" укладено договір факторингу № 2106. 03.04.2023 року між ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу № 030423-ФК, згідно якого ТОВ "Фінансова компанія Управління активами" передали ТОВ "Фінпром Маркет" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 1457376 від 15.02.2021 року.
Позивач просить суд стягнути на його користь заборгованість в розмірі 22 022 грн., з яких: 6 500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 522 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.
Матеріали позову суддя отримала 24.06.2025 року.
Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1508560 від 24.06.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 23.03.2011 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 24.06.2025 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 24.07.2025 року. Також зазначено ухвалою було клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано з АТ КБ «ПриватБанк»:
- інформацію щодо належності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 ;
- виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 15.02.2021 року по 18.02.2021 року.
У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 16.09.2025 року.
До суду 23.08.2025 року з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 24.06.2025 року надійшов лист.
У судове засідання 16.09.2025 року сторони не прибули.
Відповідачка ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 22.09.2025 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту.
Судом встановлено, що 15.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 1457376, за яким відповідач отримав у позику 6 500 грн. строком на 30 днів, тобто до 17.03.2021 року, та зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування коштами, які складали 1,99 % за день, а за понадстрокове користування позикою - 2,70 % в день. Реальна річна процентна ставка 251,85 %. Орієнтовна загальна вартість позики за умовами укладеного договору складає 7 845,50 грн.
Вказаний договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, шляхом підписання електронного повідомлення про прийняття (акцент) пропозиції та підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 7Рlv3CwEBo. Рахунок позичальника: НОМЕР_2 .
Суд вважає доведеним факт укладення 15.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 договору позики № 1457376 та виконання Кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 6 500 грн., що підтверджується виявленою АТ КБ «ПриватБанк» операцією, здійсненою по карті НОМЕР_3 за період з 15.02.2021 року по 18.02.2021 року у сумі 6 500 грн. через сервіс іншого банку.
21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» укладено договір факторингу № 2106, згідно якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передали ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 1457376 від 15.02.2021 року.
03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» передали ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника ОСОБА_1 за договором позики № 1457376 від 15.02.2021 року.
Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ «Фінпром Маркет» свідчить, що загальна сума заборгованості становить 22 022 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 6 500 грн., за відсотками 15 522 грн.
Відповідачкою до суду не було надано жодного належного та допустимого доказу на спростування заборгованості.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 1457376 від 15.02.2021 в сумі 22 022 грн., підлягає задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Позивач просить стягнути з відповідачки витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 грн.
За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд у справах № 905/1795/18 і № 922/2685/19 вказував на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом із позовною заявою було надано: договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024 року, укладений між Адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною та ТОВ «Фінпром Маркет», витяг з акту № 13-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 01-11/2024 від 01.11.2024 року, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579934714.1 від 19.05.2025 року, згідно яких вартість наданих послуг становить 3 500 грн.
Враховуючи задоволення позову, а також беручи до уваги, що відповідачем не подано заяву про зменшення судових витрат суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у розмірі 3 500 грн. на професійну правничу допомогу.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 207, 525, 526, 530, 549, 610-612, 626, 629, 638- 640, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
- 6 500 грн. сума заборгованості за основою сумою боргу;
- 15 522 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 22.09.2025 року.
Суддя: Домусчі Л.В.