провадження № 2/294/922/25
справа № 294/2601/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі:

- секретаря судового засідання - Івашенвич В.П.,

- представника позивача - Ляшука В.В.,

- відповідачки ОСОБА_1 ,

- відповідача ОСОБА_2 ,

- представника відповідачів ОСОБА_3 ,

- представника третьої особи Подгрибельної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чуднів цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Кілійської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2023 Орган опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.12.2023 на адресу позивача надійшов лист від ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про те, що 06.12.2023 о 22:18 год. до Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні каретою швидкої медичної допомоги було доставлено малолітню ОСОБА_4 зі скаргами на відмову від приймання їжі. Під час огляду дівчинки виявлено численні садна, синці та сліди людських укусів. При першочергових заходах встановлено, що мати дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за місцем свого проживання, користуючись тим, що дитини в силу свого віку, фізичного стану, не маючи змоги захиститися та з метою припинити плач дівчинки, вирішила її покарати шляхом нанесення побоїв та укусів по всьому тілу. Дані відомості внесено в ЄРДР за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України. Того ж дня на адресу позивача надійшов лист від служби у справах дітей Житомирської ОВА про вчинення домашнього насильства відносно малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її матрі`ю ОСОБА_1 , дитину госпіталізовано до дитячого травматологічного відділення з численними гематомами та слідами укусів. 07.12.2023 на позачерговому засіданні виконавчого комітету Чуднівської міської ради Житомирської області було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_4 у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у зв`язку з чим з грудня 2023 року дитина перебуває у родині патронатного вихователя - ОСОБА_6 , яка проживає на території Тетерівської об`єднаної територіальної громади Житомирської області. Під час обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачів з`ясовано, що ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом в військовій частині НОМЕР_1 на посаді солдата, має стабільний дохід, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Про факт вчинення фізичного насильства над своєю дитиною відповідач ОСОБА_2 знав, бачив тілесні ушкодження на тілі дочки, однак жодних дій, окрім розмови з дружиною, не вчиняв. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі своїми протиправними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства відносно малолітньої дочки, створили безпосередні загрозливі умови для її життя, здоров`я та подальшого проживання в їх родині, у зв`язку з чим просить суд позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4 та стягнути з відповідачів аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на користь осіб, чи установ, куди буде влаштована дитина.

Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.05.2025 до справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей Кілійської міської ради Одеської області, витребувано висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17.06.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, додатково повідомив, що підставою подання позовної заяви було встановлення факту заподіяння тілесних ушкоджень малолітній дитині її матір`ю ОСОБА_1 , щодо відповідача ОСОБА_2 , батька дитини, позивач вважає, що останній теж має нести відповідальність у виді позбавлення його батьківських прав, оскільки знав про даний факт, однак про скоєне нікому не повідомив. На запитання суду про наявність будь яких претензій до відповідачів з приводу поводження з дитиною у період з моменту її народження до виявлення факту жорстокого поводження у грудні 2023 році, вказав, що претензій не було, сигналів щодо неналежного виховання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до органу опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області не поступало. У судових дебатах представник позивача, зважаючи на позитивні зміни в поведінці відповідачки ОСОБА_1 , які знайшли своє підтвердження під час з`ясування обставин справи та дослідження доказів, при вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду. Також у випадку відмови у задоволенні позову просив суд зобов`язати орган опіки та піклування здійснювати принаймні найближчий рік нагляд за сім`єю.

Відповідачка ОСОБА_1 щодо позбавлення її батьківських прав відносно дитини заперечила та зазначила, що дуже хоче повернути дитину в сім`ю, повести її в садочок та школу, виховувати та дарувати їй щасливе дитинство, заступатись та захищати дитину. В цьому їй будуть допомагати її батьки. Крім того, зазначила, що на даний час вона змінилась у кращу сторону та має підтримку від свої батьків, без дитини їй важко. Дитину у місці її проживання з бабусею та дідусем навідує часто, кілька разів на тиждень, з цією метою переїхала жити в Одеську область поближче до них, матеріально допомагає. У випадку залишення їй дитини судом планує проживати біля батьків в Одеській області.

Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні теж заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки, оскільки він її дуже любить та кожного дня телефонує за місцем перебування доньки, намагається підтримувати зв`язок з дитиною. Систематично матеріально забезпечує дитину шляхом перекидання коштів на картку батькам дружини, з якими проживає донька. Щодо події зазначив, що як тільки виявив тілесні ушкодження в дитини, відразу подзвонив у швидку медичну допомогу.

Представник відповідачів адвокат Лукашук О.В. проти задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідачів заперечив та просив суд відмовити в їх задоволенні. Додатково зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 понесла кримінальне покарання за ч. 1 ст. 127 КК України на підставі вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2024, яким останню засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із звільненням від його відбування з іспитовим строком 2 роки. Просив суд звернути увагу на те, що під час судового процесу у кримінальному провадженні ОСОБА_1 , інтереси якої він особисто представляв у суді, свою вину визнавала повністю та щиро розкаялась. Під час дачі показань ОСОБА_1 вказувала на післяродову депресію, так як після народження дитини з незрозумілих на те причин остання втратила будь- яку радість у житті, їй здавалось що її життя втратило будь-який сенс та припинилось. Такий стан погіршився, коли у 2023 році її чоловіка відправили на війну, що подвоїло нервовість відповідачки та негативне відношення до оточуючих. Однак, на час розгляду справи в суді про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 успішно пройшла програму для кривдників, проявила активність та її поведінка після проходження програми стала спокійною. Умови проживання відповідачів є задовільними, ОСОБА_1 не уявляє своє життя без дитини, яку любить та турбується про неї. Після того, як дитину відібрали від батьків у 2023 році, відповідачка їздила до неї у патронатну сім`ю, а коли дитину передали на виховання її батькам, відповідачі переїхали проживати за місцем їх знаходження до Одеської області, щоб бути поряд з дочкою. Відповідачі і надалі бажають виховувати свою дитину у дусі любові та поваги, зокрема піклуватися про фізичний і духовний її світ, розвиток, підготовку до самостійного життя, забезпечити необхідне харчування, медичний огляд, спілкуватися з донькою в тому обсязі, який буде необхідним для її самоусвідомлення, надавати Ангеліні доступ до культурних та інших духовних цінностей. Крім того, зазначив, що не виправдовує вчинок ОСОБА_1 за ушкодження дитини та вважає, що позбавлення батьківських прав - це крайній захід, який позбавить відповідачку можливості ростити свою дитину. Відносно ОСОБА_2 зазначив, що батько теж піклується про свою доньку, він її любить та матеріально забезпечує, останній є військовослужбовцем та на даний час проходить службу в ЗСУ, отримує гідну заробітну плату, окрім того позитивно характеризується за місцем проходження своєї служби. Коли довідався про негативний вчинок своєї дружини по відношенню до дитини, відразу звернувся до лікарів, а тому підстав позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини взагалі немає.

Представник третьої особи Погрибельна Ю.Ю. зазначила, що на даний час відсутні підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідачі активно приймають участь у вихованні дівчинки, забезпечують її матеріально та мають хороші умови проживання.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (відповідач) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (відповідач) з 24.10.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.14).

Від шлюбу відповідачі мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Чуднівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.11).

Відповідно до Витягів з реєстру Чуднівської територіальної громади Житомирської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх малолітня дочка ОСОБА_4 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

З листа Служби у справах дітей Житомирської обласної військової адміністрації №1283 від 07.12.2023, адресованого Службі у справах дітей Чуднівської міської ради Житомирсько області, встановлено, що отримано телефонне повідомлення від Центру гострої травми КНП «Житомирська обласна дитяча клінічна лікарня» Житомирської обласної ради про вчинення домашнього фізичного насильства відносно дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , матір`ю ОСОБА_1 . 06.12.2023 о 19:20 дитина була госпіталізована до дитячого травматологічного відділення. На тілі дитини численні гематоми, сліди укусів (а.с. 22).

З листа ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області №12141/207/01-2023 вбачається, що 06.12.2023 о 22.18 год. до відділення поліції надійшло повідомлення від лікаря - хірурга дитячої обласної лікарні про те, що до них доставлено дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі скаргами на відмову дитини від їжі та неспокій. При огляді дитини виявлено чисельні садна, синці на ділянці правого колінного суглобу і лівого стегна, сліди людських укусів. В ході проведення першочергових заходів встановлено, що 02.12.2023 мати ОСОБА_1 , перебуваючи у будинку за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , в одній із кімнат, користуючись тим, що малолітня ОСОБА_4 в силу свого малолітнього віку і фізичного стану не може захиститися, з метою припинити істерику дитини та покарати її, переслідуючи єдиний умисел, спрямований на вчинення катування малолітньої дочки, розуміючи протиправний характер своїх дій, усвідомлюючи та бажаючи настання наслідків, піддала останню катуванню, яке виразилося в умисному заподіянні сильного фізичного болю, морального страждання, шляхом довготривалого нанесення чисельних побоїв та укусів по всьому тілу. Дані відомості внесені в ЄРДР з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 127 КК України (а.с.23).

07.12.2025 працівниками Служби у справах дітей Чуднівської міської ради Житомирської області складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, відповідно до якого зроблено висновок про рівень безпеки для дитини «дуже небезпечно».

На підставі рішення виконавчого комітету Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області № 236 від 07.12.2023 відібрано малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батьків ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з безпосередньою загрозою для її життя та здоров`я (а.с.29).

В подальшому дитину було передано в родину патронатного вихователя, що підтверджується актом про факт передачі дитини, складеним за підписами лікаря-дитячого хірурга КНП ЖОДКЛ ОСОБА_9 та в.о. начальника ССД Чуднівської міської ради Ткачук М.С. (а.с.27).

З акту обстеження умов проживання від 11.12.2023, складеного за підписами в.о. начальника ССД міської ради ОСОБА_10 та старшого інспектора СЮП Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Петрик Н.В., вбачається, що ОСОБА_2 проходить службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 на посаді солдата, ОСОБА_1 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Квартира, в якій вони проживають, перебуває у їх власності, умови задовільні. На час обстеження малолітня ОСОБА_4 знаходилась у КНП «ЖОДКЛ» Житомирської області та поставлена на облік в ССД міської ради з підстави дитина зазнала фізичного насильства (а.с.26).

Згідно довідок-характеристик, виданих Вакуленчуківським старостинським округом №11 Чуднівської міської ради Житомирського району Житомирської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , разом з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Компроментуючих матеріалів на громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вакуленчуківський старостинський округ не має (а.с. 25-26).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 13415, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.12.2023 госпіталізовано до хірургічного відділення №1 КНП «Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні» Житомирської обласної ради та 11.12.2023 виписано. Діагноз основний: інші уточнені хвороби шлунка та дванадцятипалої кишки, функціональний розлад травлення; супутній: множинні поверхневі травми неуточнені, множинні садна, гематоми обличчя, передньої черевної стінки, верхньої та нижньої кінцівок, залізодефіцитна анемія. (а.с.28).

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винуватою у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із звільненням від його відбування з іспитовим строком 2 роки (а.с.54-59).

Вироком суду встановлено, що 02.12.2023 у вечірній час ОСОБА_1 перебувала за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою вона перебувала у сімейних та близьких відносинах. У цей час та місці у ОСОБА_1 , яка була у емоційно збудженому стані через неспокій дитини, з метою припинення плачу останньої виник злочинний умисел, спрямований на катування малолітньої доньки, а саме заподіяння їй сильного фізичного болю та страждань. Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день та час, перебуваючи за місцем проживання, ОСОБА_1 , нехтуючи вимогами статтей 3, 28, 29 Конституції України, згідно з якими людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вимогами Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, а також незважаючи на вимоги ч. 3 ст. 51 Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», які визначають охорону дитинства в Україні державою, захист державою дитини від усіх форм домашнього насильства та усіх проявів жорстокого поводження, перебуваючи в одній із кімнат вказаної вище квартири за місцем свого проживання, з метою припинення плачу малолітньої доньки, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, користуючись тим, що в силу свого малолітнього віку донька не могла чинити опір, безпорадним станом малолітньої ОСОБА_4 , з метою заподіяння їй сильного фізичного болю вкусила за праву ніжку доньку, після чого утримувала стиснене тіло зубами. У подальшому, не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_1 повторила вказані дії на правій руці доньки декілька разів підряд та, отримавши бажаний результат, припинила вчиняти такі дії.

Крім цього, 04.12.2023 у ранковий час ОСОБА_1 , ігноруючи ті ж положення статтей 3, 28, 29, 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», перебуваючи за місцем свого проживання, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на катування малолітньої доньки, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, користуючись тим, що в силу свого малолітнього віку донька не могла чинити опір, безпорадним станом малолітньої, з метою заподіяння сильного фізичного болю та страждань, вчинила аналогічні дії щодо ОСОБА_4 шляхом заподіяння укусів на верхніх та нижніх кінцівках, обличчі та тулубі доньки та, отримавши бажаний результат, припинила вчиняти такі дії.

У результаті злочинних дій ОСОБА_1 малолітній ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: двох синців лоба ліворуч, двох синців правої надбрівної дуги, синця в міжбрівній ділянці, синця навколо правого ока, синця навколо лівого ока, синця лівої вушної раковини, чотирьох синців лівої щоки, п`яти саден носа, синця та трьох саден правої щоки, чотирьох синців правого плеча, трьох саден правого плеча, трьох синців правого передпліччя, садна правого передпліччя, трьох синців лівого плечового суглобу, трьох синців лівого плеча (на їхньому тлі 3,7 та 2 садна), трьох саден лівої кисті, двох саден 1-го пальця лівої кисті, садна 3-го пальця лівої кисті, синця передньої черевної стінки, синця правого стегна, синця правого колінного суглобу (на його тлі сім саден), синця лівого стегна (на його тлі шість саден), синця лівого колінного суглобу, які є легкими тілесними ушкодженнями без короткочасного розладу здоров`я, під час спричинення яких потерпіла могла відчувати нестерпний фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України (катування).

Призначаючи покарання ОСОБА_1 , суд визнав пом`якшуючими обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З листа Центру надання соціальних послуг Кілійської міської ради № 358 від 28.03.2025 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , успішно пройшла програму для кривдників. Відвідала 27 запланованих сесій, на яких проявляла активність, виконувала домашні завдання. На початку програми учасниця повністю визнала свою відповідальність за вчинене насильство. Під час роботи проявила достатній рівень усвідомлення щодо впливу своєї поведінки на постраждалу особу. Самооцінка учасниці щодо змін у власній поведінці: стала спокійнішою. Відповідно до спостережень фахівця, ОСОБА_1 навички ненасильницького спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації, здатність виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, помилки, управління емоціями засвоїла на достатньому рівні (а.с.91-92).

Відповідно до службової характеристики солдата ОСОБА_2 , за час виконання службових обов`язків зарекомендував себе з позитивної сторони, спроможний якісно виконувати поставлені завдання, при цьому проявляє розумну ініціативу та наполегливість (а.с.89).

Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради №205 від 29.05.2025 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Кілійської міської ради від 29.05.2025, долученого до матеріалів справи, виконавчий комітет Кілійської міської ради вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідачів відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, органом опіки та піклування з`ясовано, що відповідачі на даний час проживають в м Кілія Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 перебуває на обліку Ізмаїльського РВ № 2 з 08.07.2024, з нею проводилась соціально виховна робота, умов іспитового строку не допускає. Успішно пройшла програму для кривдників, поведінка після проходження програми стала спокійна, свою відповідальність за вчинення насильства повністю визнала, випадок насильства був одиничним. На диспансерному обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах відповідачі не перебувають. Умови проживання дитини задовільні батьки підтримують з нею спілкування (а.с.112-113).

В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_12 з жовтня 2023 року, проживала неподалік в смт Вакуленчук Житомирської області, сім`я звичайна, нічого поганого про них сказати не може, з боку відповідачів жорстокого поводження до дитини не помічала, на її погляд, дитина була забезпечена усім необхідним, знає, що про вчинене відповідачка жалкує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що працює сімейним лікарем Чуднівського центру первинної медико-санітарної допомоги, у неї обстежувалась малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мама приводила дитину на огляд щомісяця, дівчинка мала завжди охайний вигляд, синців на дитині не було, часто їх супроводжував батько. Відповідачів як батьків охарактеризувала позитивно та вказала, що вони несли відповідальність за свою дитину, забезпечували дитину сумішами і всім необхідним, в телефонному режимі завжди консультувались, якщо дитину щось турбувало. Крім того, звернула увагу на той факт, що під час медичних оглядів дитина завжди реагувала на своїх батьків позитивно та з посмішкою.

Свідок ОСОБА_14 суду надала показання, що працює на посаді психолога Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг Кілійської міської ради». У період з 07.08.2024 по 26.03.2025 під керівництвом свідка відповідачка проходила програму для кривдників. За результатами проходження даної програми та діагностики, психолог зробила висновки, що ОСОБА_1 на достатньому рівні засвоїла навики ненасильницького спілкування та ненасильницької комунікації, а також здатність виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні емоції та помилки. За час проходження програми, ОСОБА_1 отримала навички оволодіння методами роботи з своїми негативними емоціями, однак висновок про схильність до повторення прояву домашнього насильства з боку відповідачки не робився. На питання представника відповідача адвоката Лукашука О.В. про те, чи можливо розглядати питання щодо спільного проживання дитини з ОСОБА_1 , психолог відповіла ствердно, оскільки відповідачка за час їхнього спілкування каялась та як матір важко переносила розлуку зі своєю донькою.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закону) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Відповідно до статей 150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 3 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він жорстоко поводяться з дитиною.

Згідно із статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг вказувати про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (HUNT c. UKRAINE), заява № 31111/04, пункти 57, 58).

У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE), заява № 10383/09, пункт 100, ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Позбавлення одного з батьків батьківських прав щодо дітей є втручання у його право на повагу до сімейного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції.

Позбавлення батьківських прав скасовує зв`язок одного з батьків з дитиною і позбавляє його всіх батьківських прав щодо неї, у тому числі права на контакт. Поділ сім`ї є дуже серйозним втручанням (рішення ЄСПЛ від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії» (HADDAD V. SPAIN), заява № 16572/17, пункт 54).

Верховний суд також неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, який застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі № 601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки, позивач як на правову підставу позову посилається на п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти), водночас фактичні підстави позову жорстоке поводження з дитиною (п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України), що полягає у тому, що відповідачка у грудні 2023 року застосувала до малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фізичний біль (катування), у зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до кримінальної відповідальності.

Факт застосування до малолітньої ОСОБА_15 домашнього насильства з боку матері підтверджено в суді беззаперечними належними та достовірними доказами, а також не оспорюється самими відповідачами. Поряд з цим, суд зважає на те, що зазначена подія відбулася протягом двох днів грудня 2023 року, що встановлено вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.04.2024, а отже такі дії з боку відповідачки не носили систематичного характеру.

У постанові Верховного Суду від 04.04.2024 у справі № 553/449/20 суд зазначив, що «очевидно, що сімейні відносини мають «складний» характер, і сім`я може переживати як найкращі, так і найгірші часи. Суду завжди складно зробити висновок про те, що сімейні стосунки неможливо врятувати, і тому суд має позбавляти батьків такого шансу тільки в тому разі, якщо вони становлять реальну загрозу для благополуччя дитини».

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що про вчинення домашнього насильства відносно доньки ОСОБА_1 щиро жалкує, добросовісно пройшла програму для кривдників, на даний час прагне розвивати стосунки зі своєю донькою, приймати участь у її житті, матеріально допомагати, проявляє турботу відносно останньої, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні фактичними даними.

Така поведінка ОСОБА_1 , на переконання суду, демонструє усвідомлення нею протиправності своїх дій та її щире розкаяння, а отже свідчить про позитивну динаміку змін поведінки ОСОБА_1 , що суттєво зменшує ризики повторення нею неправомірних дій відносно дитини.

Також, судом встановлено, що відповідачі належним чином виконували свої батьківські обов`язки відносно доньки упродовж 2023 року до моменту відібрання від них дитини, а також продовжують піклуватись про дитину на даний час, проживаючи від неї окремо, попереджень про неналежне виконання батьківських обов`язків відповідачами не виносилось, їхня поведінка, окрім вищевикладеного випадку, не була предметом розгляду жодного компетентного органу.

Більше того, судом не встановлено, що ОСОБА_2 не відповідає вимогам, необхідним для виховання своєї доньки, або що він коли-небудь заподіював їй шкоду, становив загрозу для здоров`я та розвитку дитини, або що спілкування із батьком могло порушити відповідні права дитини, не встановлені інші виняткові обставини, які могли б виправдати позбавлення дитини можливості зберегти зв`язок зі своїм біологічним батьком.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин, позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дитини на даний час не відповідає критерію пропорційності. При цьому, судом враховано фактор спливу часу, позитивні характеристики обох батьків, критична самооцінка ОСОБА_1 своїх дій, проведення ефективних заходів впливу з боку державних органів з метою усунення у подальшому проявів такої поведінки, більш дорослий вік дитини, яка на даний час починає розмовляти та здатна донести до оточуючих свої емоції та почуття, а також невтраченість емоційного зв`язку батьків з дитиною у зв`язку з їх регулярним спілкуванням з нею.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 .01.2024 у справі № 185/9339/21.

У даній справі суд вбачає підстави для надання відповідачам можливості зберегти контакт з донькою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про відсутність на даний час загрози для життя та здоров`я дитини з боку відповідачів, оскільки відповідачкою ОСОБА_1 докладено зусиль з метою змінити свою поведінку на краще, а тому випадок застосування фізичного домашнього насильства з боку останньої до доньки, який носив одиничний характер, у даному конкретному випадку не потягнув невідворотних наслідків та не повинен у подальшому зашкодити правам дитини на гармонійний розвиток та належне виховання і забезпечення її найкращих інтересів з боку біологічних батьків.

При цьому, відповідачів слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини, та, у подальшому, належно виконувати обов`язки щодо виховання та утримання.

Контроль за виконанням відповідачами батьківських обов`язків щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на Службу у справах дітей Чуднівської міської ради Житомирської області (за місцем реєстрації відповідачів) та Службу у справах дітей Кілійської міської ради Одеської області (за місцем фактичного перебування дитини).

Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на користь малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав, то вказані вимоги до задоволення також не підлягають.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 УПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, а позивач звільнений від сплати судового збору відповідно п. 12 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати належить компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 263, 265, 354 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволені позовних вимог Органу опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Кілійської міської ради Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 батьківських обов`язків відносно дтитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на органи опіки та піклування Чуднівської міської ради Житомирської області та Кілійської міської ради Одеської області.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина БІЛЕРА