Справа №345/2920/25
Провадження № 2/345/1990/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Кулаєць Б.О., розглянувши в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 6000,00 грн., але не менше 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати та витрати за надання правничої допомоги покласти на відповідача.

Свої вимоги мотивує тим, що з 05 травня 2015 року по 08 квітня 2021 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання в шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В неї склалося складне матеріальне становище. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини. На її неодноразові прохання та нагадування про допомогу на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не реагує та жодних коштів не надає. Натомість заявляє, що буде надавати кошти тільки в тій сумі, яку встановить суд. Їй одній важко утримувати їхню малолітню дитину. Коштів катастрофічно не вистачає. Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту свого народження, проживає спільно з нею та перебуває на її повному утриманню та вихованню. Син вже перейшов в 4 клас загальноосвітньої школи та, відповідно, витрати на утримання дитини та його забезпечення суттєво зросли. Угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання їхньої дитини, між ними не досягнуто. Відповідач є фізично здоровою особою, інших утриманців та непрацездатних осіб на своєму утриманню не має, тривалий час працює в країнах Західної Європи, де отримує постійний та високий заробіток (дохід), а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання нашої з ним дитини. Враховуючи вищезазначене, відповідач має можливість і, відповідно до закону, обов`язок, сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зв`язку з цим, вона вимушена звернутись до суду за захистом права їхньої з відповідачем дитини на належне забезпечення та утримання.

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить позовні вимоги задоволити частково та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Свій відзив мотивує тим, що відповідач постійно і по даний час підтримує тісні стосунки з сином ОСОБА_4 , постійно спілкується з ним по телефону, ведуть переписку у «Viber», цікавиться життям, навчанням та уподобанням сина, його здоров?ям, матеріально допомагає: купляє сину одяг, взуття, передає сину подарунки з-за кордону. Будь-яких підстав вважати, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання сина, не має і не було. Як вбачається із позову, доводи позивачки про те, що ОСОБА_2 є здоровою, працездатною особою, тривалий час працює в країнах Західної Європи, отримує високий та стабільний дохід, інші утриманці, яких він зобов?язаний утримувати у відповідності до вимог закону, у нього відсутні, а, отже, він може надавати матеріальну допомогу. Дані доводи також не відповідають дійсності, оскільки, окрім сина ОСОБА_4 , у відповідача на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати дитини ОСОБА_6 , з якою відповідач перебуває у цивільному шлюбі, а у скорому часі планують оформити свої стосунки офіційно та 28.07.2025 подали заяву про державну реєстрацію шлюбу, яка має відбутися 23.08.2025. Оскільки донька є малолітньою, то на даний час цивільна дружина здійснює догляд за дитиною до 3-х річного віку і тому не має можливості працювати. Також на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна мати ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю 2 групи. Крім того, відповідач за кордоном несе витрати пов?язані з утриманням житла, яке включає в себе оренду помешкання та сплату комунальних послуг. Роботи постійної не має, підробляє на сезонних роботах, тому і доходи є нестабільними, грошей вистачає на покриття базових потреб сім?ї. Також вважає, що слід відмовити в частині витрат за надання правничої допомоги у сумі 3500 гривень, оскільки розмір витрат не є співмірним зі складністю справи та справу призначено до розгляду за правилами прощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідачу відомо, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є хворобливим, часто проходить лікування та медичні обстеження, зокрема, були серйозні підозри щодо наявності в дитини цукрового діабету, однак, будь-якої допомоги на лікування дитини, відповідач жодного разу не надавав. Дитина звертається до лікарів по декілька раз на рік, а це, відповідно, додаткові витрати. Вважає також таким, що не відповідає дійсності, твердження відповідача про його низький заробіток, оскільки з його слів він за кордоном хоч немає постійного місця роботи, однак, його грошей вистачає на покриття базових потреб його теперішньої сім?ї. Зі слів матері відповідача - ОСОБА_7 , яка в червні місяці 2025 року приїжджала в Україну та провідувала свого онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач вже декілька років має постійне місце роботи в м. Варшава Республіки Польща, де працює на посаді озеленювача та отримує постійний дохід в розмірі 4-5 тисяч злотих, щомісячно, що в перерахунку на українську валюту гривню становить 45-52 тис. гривень щомісячно. Окрім того, відповідач має ще додаткові підзаробітки та його реальний дохід в місяць є значно вищим та достатнім для того, щоб надавати належну допомогу сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навіть в більшому, ніж в заявленому нею в позові розмірі. Брехливим та таким, що не відповідає дійсності, є твердження в відзиві відповідача про те, що на його утриманню перебуває його рідна мати ОСОБА_7 , що не відповідає реальній ситуації. Вимушена довести до відома суду, що, починаючи з 2023 року, мати відповідача - ОСОБА_7 працює в Республіці Польщі доглядальницею, де отримує високий та достатній дохід. Вона завдячує своїй колишній свекрусі, яка на відміну від рідного батька дитини, періодично цікавиться життям свого онука та особисто надає інколи йому допомогу. В неї дійсно склалось складне матеріальне становище, оскільки її батьки є пенсіонерами, ніде не працюють та отримують мінімальний розмір пенсії та вона повинна надавати їм також посильну допомогу, оскільки це є її обов?язком, як їхньої дитини.

Представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачкою, не додано жодного чеку чи квитанції, які би підтверджували фактично понесені нею витрати, а лише копії виписок із прийому (огляду) педіатра, результати лабораторних досліджень та ультразвукових обстежень. Також позивачкою не підкріплено жодними доказами рівень заробітку та доходу відповідача. У відповіді на відзив позивачка посилається лише на слова колишньої свекрухи, які абсолютно не відповідають дійсності, оскільки зазначена позивачкою сума у розмірі 45-52 тис гривень та те, що у відповідача є додаткові підзаробітки є абсолютно видуманими та вводять суд в оману. Відповідач роботи постійної не має, підробляє на сезонних роботах, тому і доходи є нестабільними, проживаючи за кордоном, несе витрати пов?язані з утриманням житла, яке включає в себе оренду помешкання та сплату комунальних послуг. На даний час на утриманню відповідача перебуває дружина ОСОБА_8 , з якою вони оформили шлюб 23.08.2025, малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю 2 групи. Дружина ОСОБА_9 зараз ніде не працює, оскільки доглядає доньку. Мати теж ніде не працює, оскільки їй не дозволяє стан здоров?я. Тому усі фінансові витрати по утриманню дружини, доньки та матері покладені виключно на одного відповідача, тому матеріальне становище є складним. Також варто зазначити, що абсолютно не є секретом те, що мати відповідача час від часу дійсно приїжджає до нього в Польщу, оскільки там проживає її син зі своєю сім?єю. ОСОБА_10 нормальним є те, що бабуся хоче бачитися зі своєю онучкою, спілкуватися та брати участь у її вихованні. У Республіці Польща мати відповідача не працює, усі витрати на дорогу, на її перебування за кордоном, харчування, необхідні речі та ліки оплачуються відповідачем. Крім того, зазначає, що обов?язок позивачки по утриманню своїх батьків має виконуватися виключно з її особистих коштів, а не в рахунок аліментів.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону України відповідачем за період часу з 01.01.2020 по 12.06.2025.

13.06.2025 та 23.06.2025 на адресу суду надійшла відповідь від Головного центру обробки спеціальної інформації про дати в`їзду та виїзду через кордон України відповідачем (а.с. 25, 26).

Ухвалою суду від 27.06.2025 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін, відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України.

14.07.2025 судом ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 (чотири тисячі) гривень щомісячно. Стягнення аліментів розпочато з 10.06.2025 і ухвалено проводити до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2334 (дві тисячі триста тридцять чотири) гривні 50 копійок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

04.08.2025 представника відповідача ОСОБА_2 адвокат Библів Юлії Василівни подала до суду заяву про перегляд заочного рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.07.2025.

Ухвалою суду від 11.08.2025 заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

14.08.2025 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву.

26.08.2025 позивачка подала до суду відповідь на відзив.

01.09.2025 представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

сторони по справі з 05 травня 2015 року перебували у шлюбі, який рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.04.2021 в цивільній справі №345/1092/21 розірвано, а сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено проживати спільно з матір`ю (а.с. 13).

Від шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.05.2016 (а.с. 12).

Позивачка 02.06.2023 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 у зв`язку з чим змінила прізвище з ОСОБА_12 на ОСОБА_13 , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 02.06.2023 (а.с. 11).

У відповідала ОСОБА_2 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_5 , що підтверджується перекладом з польської на українську мову повної копії свідоцтва про народження.

ОСОБА_7 призначена пенсія по інвалідності другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 .

Позивачка разом зі сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 25.08.2025.

Відповідно до амбулаторної медичної карти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що останній неодноразово протягом 2024 та 2025 років був на оглядах у педіатра та проходив відповідні медичні обстеження.

ОСОБА_2 та ОСОБА_17 23.08.2025 зареєстрували шлюб, що підтверджується актовим записом про шлюб.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їх малолітньої дитини.

Оцінка суду:

дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з нею. Відповідач проживає окремо та на сьогоднішній день в достатній мірі не надає коштів на утримання дитини.

На виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надав інформацію про перетин відповідачем державного кордону України за період часу з 01.01.2020 по 12.06.2025, із зазначенням дат виїзду та в`їзду в Україну, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_18 28.03.2021 виїхав за межі України та станом на 12.06.2025 назад не повертався.

Представник відповідача вказує, що відповідач перебуває за кордоном, але стверджує, що останній підробляє на сезонних роботах, та його доходи не є стабільними і не такими високими, як зазначає позивачка, однак суд вважає, що зазначена інформація вказує про його достатнє матеріальне забезпечення, яке необхідне для такого тривалого перебування за межами України.

Водночас суд відхиляє посилання представника відповідача щодо перебування на утриманні відповідача його матері ОСОБА_7 , оскільки вона отримує пенсію по інвалідності. До того ж відповідачем не подано відповідних належних доказів щодо надання матері матеріального утримання, а, отже, остання не може вважатися такою, що перебуває на його утриманні.

Аналогічно суд не приймає твердження позивачки про її скрутне матеріальне становище, яке мотивує тим, що вона надає допомогу батькам, які є пенсіонерами.

В той же час суд враховує, що у відповідача народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, суд при визначенні розміру аліментів бере до уваги стан здоров`я дитини сторін.

При цьому відповідач позов визнає частково, а, отже, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак, не згідний зі заявленою позивачкою сумою та просить стягувати з нього аліменти в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно на дитину. Обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано.

Позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі по 6000,00 грн. щомісячно, проте не обґрунтовує вказаний розмір, не надає доказів, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позов необхідно задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 гривень на дитину щомісяця до досягнення сином повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини та не буде непомірним тягарем для відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат між сторонами:

згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,10 грн. стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою та другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Із матеріалів справи встановлено, що 09.06.2025 позивачка уклала з адвокатом Жовніром М.Й. угоду про надання правничої (правової) допомоги та сплатила визначену вказаним договором вартість послуг в загальній сумі 3500,00 грн., що підтверджено квитанцією № 722630 від 10.06.2025 (а.с. 15-18).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 2040,50 грн. (3500 грн. х 58,3 %) витрат за надання правничої допомоги.

З матеріалів справи встановлено, що представником ОСОБА_2 адвокатом Библів Ю.В. був поданий відзив на позовну заяву, в якому наведений попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, які планує понести відповідач під час розгляду справи в суді, а саме: 3000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником відповідача надано копію ордеру серії АТ № 1109031, виданого на підставі договору про надання правничої допомоги від 31.07.2025 та квитанцію № 723658 від 04.08.2025 про оплачу відповідачем послуг на суму 3000,00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідача пропорційно до відхилених позовних вимог 1251,00 грн. (3000,00 грн. х 41,7 %), як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

А тому, враховуючи ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивачки 789,50 грн. (2040,50 грн. - 1251,00 грн.), як відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 (три тисячі п`ятсот) гривень щомісячно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнення аліментів розпочати з 10.06.2025 і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 789 (сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 50 копійок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя: