Справа №295/5779/25
УХВАЛА

(про відмову в задоволенні клопотання)

07.10.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

при секретарі судового засідання Барашивець Т.С.,

за участю:

представника позивача адвоката Нагорного Д.В.,

представника відповідача адвоката Горлова Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Відповідно до ухвали суду від 16.06.2025 відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено проводити в спрощеному позовному провадженні.

01.10.2025 відповідач ОСОБА_1 подав письмове клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду в Касаційному цивільному суді Верховного Суду касаційної скарги, поданої у справі №295/9750/24, обґрунтовуючи яке вказав, що згідно з ухвалою Верховного Суду від 04.06.2025 відкрито касаційне провадження за заявою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомир від 17.10.2024 та постанову Житомирського апеляційного суду від 19.03.2025 про визнання договору дарування удаваним.

Мотивуючи клопотання зазначив, що у разі скасування касаційним судом рішення Богунського районного суду м. Житомир від 17.10.2024 та постанову Житомирського апеляційного суду від 19.03.2025 про визнання договору дарування удаваним у позивача будуть відсутні правові підстави для звернення з цим позовом. Вважає, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють розгляд цієї справи до завершення зазначеного вище касаційного провадження.

В судовому засіданні адвокат Нагорний Д.В. клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача адвокат Горлова Є.В. в судовому засіданні заперечував щодо зупинення провадження у справі. Обґрунтовуючи заперечення вказав, що вказане клопотання є очевидним затягуванням судового процесу, а перебування справи на розгляді в касаційній інстанції ніяк не зупиняє виконання рішення.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2024 року, яке залишено без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 19.03.2025 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання договору дарування удаваним, залишено без задоволення.

Зі змісту ухвали Верховного Суду від 04.06.2025 вбачається, що за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомир від 17.10.2024 та постанову Житомирського апеляційного суду від 19.03.2025 відкрито касаційне провадження.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Нормою п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України передбачено, що провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 6 частини першої 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З аналізу наведених норм права вбачається, що підставою для зупинення провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, у якій рішення не набрало законної сили.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Таким чином, рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі №295/9750/24 набрали законної сили 19.03.2025, а сам факт їх перегляду в суді касаційної інстанції не спростовує набрання ними законної сили, як і не зупиняє їх дію.

Статтею 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Дія рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2024 та постанови Житомирського апеляційного суду від 19.03.2025 в порядку, визначеному ст. 436 ЦПК України, не зупинена, відомості про зворотнє в матеріалах справи відсутні.

Отже, суд робить висновок, що перегляд в касаційному порядку рішень судів нижчих інстанцій, які набрали законної сили, не є підставою для зупинення провадження у справі в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Крім того, зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України можливе у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

В постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 357/10397/19 вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

В постанові від 01.03.2024 у справі №910/17615/20 Верховний Суд звертав увагу, що до умов застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України належать, серед іншого, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, тобто, неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються судом у іншій справі; пов`язаність справи з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення; обґрунтованість судового рішення, в якому має бути проаналізовано, чи дійсно від наведених обставин залежить вирішення спору в цій справі, та належно мотивовано, що зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи зумовлюється виявленням в ній саме обставин, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено і саме це і є першопричиною перешкоди у здійсненні правосуддя в справі, що зупиняється.

Посилаючись на неможливість розгляду цієї справи до перегляду в касаційному порядку рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2024 та постанови Житомирського апеляційного суду від 19.03.2025, ОСОБА_1 посилався на те, що у разі скасування зазначених рішень може змінити правовий режим спірного об`єкта, а відтак і коло осіб які можуть користуватись ним.

Суд не погоджується з такими доводами з огляду на таке.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо ухвалити рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Інститут зупинення провадження у справі впроваджений для об`єктивного і правильного розгляду залежних одна від одної цивільних чи інших справ, зокрема, з метою недопущення у подальшому здійснення процедури повороту виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 6 ч. 1ст. 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що на підставі п. 6 ч. 1ст. 251 ЦПК України, суд зупиняє провадження у справі, лише у тому випадку, коли її неможливо розглянути у зв`язку з тим, що питання про наявність певних фактів, від яких залежить її вирішення, відповідно до чинного законодавства вирішується в іншій цивільній, господарській або кримінальній справі чи у справі, що розглядається в адміністративному порядку. Сам по собі розгляд питання іншим органом, не пов`язаний зі встановленням наявності чи відсутності таких фактів, не є підставою для зупинення провадження. Зупинення провадження в цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, яка розглядається в порядку цивільного, кримінального, господарського чи адміністративного судочинства, може мати місце тільки в тому разі, коли в цій, іншій, справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у цивільній справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються різними судами загальної юрисдикції та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

При цьому слід враховувати, що неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.

Між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 752/9802/17.

Предметом спору у справі № 295/9750/24 є визнання договору дарування удаваним. Предмет спору у справі № 295/5779/25 є встановлення порядку користування житловим приміщенням. Дані справи мають різні підстави звернення.

Суд, проаналізувавши доводи позивача, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження, оскільки ним не доведено, яким чином рішення у вказаній справі може вплинути на розгляд справи про встановлення порядку користування житловим приміщенням, тому суд вважає, що зупинення справи призведе до необґрунтованого затягування її розгляду і порушить принцип ефективності судового процесу.

Крім того, суд під час судового розгляду цієї справи і при ухваленні в ній рішення за наслідками судового розгляду може самостійно надати оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, зібрані докази дозволять встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, тобто відсутня об`єктивна неможливість вирішення цього спору до розгляду іншої справи, який є обов`язковим критерієм для застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Враховуючи викладені обставини, суд не вбачає правових підстав для зупинення провадження у справі, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 251, 252, 259-260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання, поданого ОСОБА_1 , про зупинення провадження у справі - відмовити.

Продовжити розгляд цивільної справи 12.11.2025 р о 14 год. 15 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Суддя І.М. Єригіна