Справа № 466/6148/25
Провадження № 2/466/2697/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року Шевченківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника позивача Баюш Л.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні , в порядку загального провадження , цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

27.06.25 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Баюш Л.В., звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначає , що ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 78 років, померла його мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка постійно проживала в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . У період, що передував смерті матері, та опісля він проживав за межами України, а саме в державі Ізраїль, що підтверджується відміткою у його закордонному паспорті. Його перебування за межами України було зумовлене виконанням роботи за контрактом і постійним проживанням в Ізраїлі. Умови контракту зобов`язували його знаходитись в Ізраїлі та виконувати свої професійні обов`язки, що робило повернення в Україну фізично неможливим, а відтак після смерті матері він не мав змоги належним чином зібрати необхідні документи для прийняття спадщини і завчасно звернутися до нотаріуса з відповідною заявою. Окрім цього, йому не було відомо про наявність заповіту, який був складений його матір`ю 13.04.2017. Як тільки йому стало випадково відомо про наявність заповіту в телефонному режимі від родичів, він негайно звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвєєвої Ю.В., однак приватним нотаріусом було видано лист-відмову про неможливість прийняття заяви про прийняття спадщини, оскільки було пропущено термін для подачі такої . Йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказує, що він і на даний час проживає в Ізраїлі, що ускладнює можливість вчасного здійснення будь- яких правочинів. Також позивач зазначив, що окрім нього та відповідача його рідного брата, інших спадкоємців немає, його рідний брат вчасно подав документи на прийняття спадщини, але свідоцтво на спадкове майно не було видано. З огляду на наведене, з покликанням на ст. 1272 ЦК України, просив позов задовольнити, з огляду на пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Ухвалою від 01.07.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження , з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 29.08.2025 витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвєєвої Юлії Володимирівни (м.Львів, вул. Ковалика,1) копію спадкової справи, заведеної по смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеної ухвали, від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвєєвої Ю.В. до суду надійшли матеріали спадкової справи №13/2024.

У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Баюш Л.В. позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, подав заяву в порядку ч. 1 ст.206 ЦПК України, у якій позовні вимоги визнав, не заперечив щодо задоволення позову. Окрім цього, просив розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статей 15 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретного переліку поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, і такі причини оцінюються судом на власний розсуд в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 . Вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10.11.1970.

Після смерті матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина на усе належне їй майно.

Окрім позивача ОСОБА_1 , спадкоємцем після смерті матері є також його рідний брат ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 , виданим 04.03.1967.

Згідно з заповітом від 13.04.2017, посвідченим державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори, номер у спадковому реєстрі №60525357, ОСОБА_3 усе належне все своє майно заповіла своїм синам в таких частках: 2/3 частки своєму синові ОСОБА_1 та 1/3 частку синові ОСОБА_2 .

Згідно з витребуваними судом матеріалами спадкової справи №13/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , із заявами про прийняття спадщини за заповітом звернулись позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , інші спадкоємці з такими заявами не зверталися.

Листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвєєвої Юлії Володимирівни №33/01-16 повідомлено ОСОБА_1 про неможливість прийняття заяви у зв`язку з пропущенням строку для подання такої заяви, рекомендовано звернутись до суду із заявою про продовження строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 зазначив про наявність поважних причин для пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, зокрема зазначив, що йому не було відомо про наявність заповіту, а також він тривалий час та до сьогоднішнього дня проживає у м. Хайфа Ізраїль, що знаходиться на значній відстані від місця знаходження спадкового майна. Відтак вказує, що він з об`єктивних причин не міг звернутися вчасно до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини.

Такі доводи позивача повністю узгоджуються з матеріалами справи, зокрема відмітками у закордонному паспорті ОСОБА_1 , з яких вбачається його перебування в державі Ізраїль.

Так, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20.

Суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 в ході підготовчого провадження справи звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для ухвалення судового рішення по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які покликається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача ОСОБА_1 об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті матері, зокрема, необізнаність про наявність заповіту, а також перебування на значній відстані до місця знаходження спадкового майна, що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини терміном на 3 місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вирішення судових витрат у справі, слід вказати таке.

Згідно з долученою до позовної заяви квитанцією про сплату судового збору, позивачем ОСОБА_1 при поданні позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Оскільки в позовній заяві представник позивача адвокат Баюш Л.В. , просила не стягувати судовий збір із відповідача в користь позивача, враховуючи принцип диспозитивності процесу, вказаний розмір судового збору слід залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 13, 81, 89, 206, 263 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.09.2025.

Суддя І. Є. Зима