Єдиний унікальний номер: 448/1233/25
Провадження № 2/448/649/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

09.09.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та головою такого була ОСОБА_2 , 1926р.н., а членами такого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (внучка), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/4 у такому майні.

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/4 частку у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла її дочка - ОСОБА_3 . Факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявила про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважає, що ОСОБА_3 стала фактичним власником 1/2 частки у спірному будинковолодінні (1/4 частки як член колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкувала у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 ).

Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/2 частку у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв її брат ОСОБА_3 (батько позивачки). Факт прийняття ним спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. Проте, спадкових прав ОСОБА_3 не оформив.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер її (позивачки) батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 3/4 частки у майні колгоспного двору. Ствердила, що після смерті батька вона (позивачка) прийняла спадщину. Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом, зокрема дружина ОСОБА_3 (мати позивачки) відмовилась від прийняття даної спадщини. Покликалася на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав вона (позивачка) звернувся до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Ствердила, що у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, нотаріус роз`яснив їй (позивачці) звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності.

З огляду на наведене, просить суд визнати за нею, позивачкою, право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою в цілому.

Ухвалою судді від 18.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала через канцелярію суду заяву, в якій просила здійснити розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання в якому зазначив, що не заперечують проти позовних вимог та просять розглядати справу у їх відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С., в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення від №547/01-16, №545/01-16, №546/01-16 від 03.09.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №226/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , копії сторінок із спадкової справи за №97/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; копії сторінок із спадкової справи №290/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року головою такого була ОСОБА_2 , 1926р.н., а членами такого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (внучка), що підтверджується виписками із погосподарської книги по селі Ганьковичі, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 15.04.1988-15.04.1991р.р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , тобто кожен по 1/4 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 .

До складу даної спадщини входило право на 1/4 частки спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала їй як члену колгоспного двору.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_2 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконкомом Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області від 23.07.2024 року за №120, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на час смерті проживала та була зареєстрована в селі Ганьковичі Мостиського району Львівської області, де також була зареєстрована ОСОБА_3 , 1958 р.н., (дочка).

Тобто, в силу ст.1268 ЦК України дочка спадкодавиці ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 стала фактичним власником 1/2 частки у спірному будинковолодінні (1/4 частки як член колгоспного двору + 1/4 частки, яку успадкувала у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 ).

Згідно матеріалів спадкової справи №97/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на частину спадкового майна ОСОБА_3 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входило право власності на 1/2 частку будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/4 частка, яка належала їй як члену колгоспного двору та 1/4 частка, яку вона успадкував в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 ).

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №226/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, спадщину після смерті сестри прийняв так як у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття даної спадщини.

Таким чином, ОСОБА_3 став фактичним власником 3/4 частки у спірному будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/4 частка як члена колгоспного двору + 1/2 частки, яку успадкував в порядку спадкування після смерті сестри ОСОБА_3 ).

Згідно матеріалів спадкової справи №226/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на частину спадкового майна ОСОБА_3 було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №290/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, спадщину після смерті останнього прийняла так як у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття даної спадщини. Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом, зокрема дружина ОСОБА_3 (мати позивачки) відмовились від прийняття даної спадщини, що стверджується матеріалами спадкової справи за №290/2024.

Згідно матеріалів спадкової справи №290/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на частину спадкового майна позивачці ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Таким чином, ОСОБА_1 стала фактичним власником спірного будинковолодіння (1/4 частка як член колгоспного двору + 3/4 частки, яку успадкувала в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 ) в цілому.

При цьому, нотаріусом позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно спірний житловий будинок, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів. Нотаріус роз`яснив позивачці ОСОБА_1 можливість реалізації права на спадкування даного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачки на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим така звернулася до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 05.02.2016 року, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 20.06.2023 року, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 01.08.2024 року, копіями сторінок із спадкової справи за №97/2016, заведеної після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , копіями сторінок із спадкової справи за №226/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , копіями сторінок із спадкової справи за №290/2024, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , виписками із погосподарської книги по селу Ганьковичі - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 15.04.1988-15.04.1991р.р.; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння від 03.06.2024 року за №338/02-14; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410204 від 03.09.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410214 від 03.09.2025р. (заповіти/спадкові договори), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410142 від 03.09.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410153 від 03.09.2025р. (заповіти/спадкові договори), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410289 від 03.09.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №82410322 від 03.09.2025р. (заповіти/спадкові договори); копією технічного паспорта на спірне будинковолодіння; копією паспорта позивачки; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 виданого 06.08.1983р.; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого 03.07.1954р.; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ; копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 виданого від 22.10.2014р., згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 » та іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності в цілому на житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206, ст.ст.258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Шегинівської сільської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 19.09.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Ганьковичі Яворівського району Львівської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 .

Відповідач - Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, ; місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул. Дружби,184, Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, оф.22-25 Яворівського району Львівської області, e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_7

Суддя Ю.В.Кічак