Єдиний унікальний номер: 448/231/25
Провадження № 2/448/259/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

22.09.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович, про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаються на те, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року членами такого були ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син), ОСОБА_5 , 1934 р.н, (невістка), ОСОБА_6 , 1957 р.н. (онук), ОСОБА_7 , 1961 р.н. (онук), ОСОБА_8 , 1960 р.н. (дружина онука), ОСОБА_2 , 1987 р.н. (син онука) та ОСОБА_9 , 1989р.н. (онука), а виходячи із принципу рівності часток у майні колгоспного двору, кожен із даних осіб володіли станом на 15.04.1991р. часткою у розмірі по 1/7 у такому майні.

Вказували, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/7 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла мати останнього ОСОБА_5 . Факт прийняття такою спадщини стверджується тим, що така вступила в управління спадковим майном (доглядала за будинковолодінням, робила в такому поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, тощо). З огляду на що вважають, що ОСОБА_5 стала власником 2/7 частини: (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/7 частки, яку успадкував після смерті сина ОСОБА_6 ) спірного будинковолодіння.

Зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/7 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_7 спадщину прийняли мати останнього - ОСОБА_5 , батько ОСОБА_4 , неповнолітній син ОСОБА_2 та малолітня дочка ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 . Факт прийняття ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявили про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_5 стала власником 9/28 часток (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/7 частки, яку успадкував після смерті сина ОСОБА_6 + 1/28 частки, яку успадкував після смерті сина ОСОБА_7 ), а ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 стали власниками по 5/28 часток (1/7 частки, як членів колгоспного двору + 1/28 частки, яку успадкували після смерті ОСОБА_7 ) спірного будинковолодіння.

Вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 9/28 часток у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв чоловік останньої ОСОБА_4 . Факт прийняття ним спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявив про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_4 став власником 1/2 частки (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/28 частки, яку успадкували після смерті сина ОСОБА_7 + 9/28 частки, яку успадкував після смерті дружини ОСОБА_5 ) спірного будинковолодіння.

Зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/2 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла дочка останнього ОСОБА_1 (позивачка). Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_1 стала власником 1/2 частки спірного будинковолодіння, яку успадкувала в порядку спадкування після смерті батька.

Вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_12 після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/7 частку у майні колгоспного двору. Ствердили, що після смерті ОСОБА_12 спадщину прийняли її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_9 . Факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини та протягом встановленого строку не заявляли про відмову від прийняття спадщини. З огляду на що вважають, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали власниками по 1/4 частки (1/7 частки, як членів колгоспного двору + 1/28 частки, яку успадкували після смерті батька ОСОБА_7 + 1/14 частки, яку успадкував після смерті матері ОСОБА_12 ) спірного будинковолодіння.

Покликались на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, однак у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок не має можливості, так як такий відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Нотаріус роз`яснив позивачці ОСОБА_1 звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок або його частку.

З огляду на наведене, просять суд визнати за ними, позивачами, право власності на спірне будинковолодіння за вищевказаною адресою, зокрема: за позивачкою ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , а за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по 1/4 частці у такому спадковому майні за кожним.

Ухвалою судді від 12.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь).

Ухвалою суду від 11.04.2025 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, однак в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав клопотання в якому зазначив, що позовні вимоги визнають та просять розглянути справу за відсутності представника.

Третя особа - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак в підготовче судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення від 13.03.2025р.; копії сторінок із спадкової справи за №281/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , копії сторінок із спадкової справи за №41/2019, заведеної після смерті ОСОБА_12 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційні довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), а також клопотання про здійснення розгляду даної справи у його відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області відносився до суспільної групи «колгоспний двір» та станом на 15.04.1991 року членами такого були ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (син), ОСОБА_5 , 1934 р.н, (невістка), ОСОБА_6 , 1957 р.н. (онук), ОСОБА_7 , 1961 р.н. (онук), ОСОБА_8 , 1960 р.н. (дружина онука), ОСОБА_2 , 1987 р.н. (син онука) та ОСОБА_9 , 1989 р.н. (дочка онука), що підтверджується випискою із по-господарської книги по селі Гостинцеве, - про суспільну групу двору та склад його членів станом на 01.04.1988р. по 15.04.1991р. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок №5-24/26 і №69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_9 , тобто кожен по 1/7 частці будинковолодіння за вищевказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_6 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «;Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

До складу даної спадщини входило право на 1/7 частку будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області, що належало спадкодавцю, як члену колгоспного двору.

Спадкодавець ОСОБА_6 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №18/93, заведеної після смерті ОСОБА_6 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , саме мати останнього ОСОБА_5 прийняла спадщину. Факт прийняття такою спадщини стверджується тим, що така вступила в управління спадковим майном (доглядала за будинковолодінням, робила в такому поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, тощо) .

У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії спадкоємиці ОСОБА_5 як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що така особа вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини.

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №18/93, заведеної після смерті ОСОБА_6 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_5 звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину та на частину спадкового майна спадкоємиці ОСОБА_5 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом.

Таким чином, ОСОБА_5 стала фактичним власником 2/7 частин у спірному будинковолодінні за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/7 частка як члена колгоспного двору + 1/7 частка, яку успадкував в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_6 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «;Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкові відносини регулюються ЦК України.

До складу даної спадщини входило право на 1/7 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_7 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Згідно матеріалів справи відомо, що після смерті ОСОБА_7 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкова справа не заводилась.

Як вбачається із довідки №434 від 10.10.2024р., виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, - ОСОБА_7 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті разом із ним проживали батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заявили про відмову від даної спадщини.

Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Тобто, у відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.1268 ЦК України, батьки спадкодавця ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також неповнолітній син ОСОБА_2 та малолітня дочка ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_7 та ОСОБА_4 стала фактичним власником 9/28 частки у спірному будинковолодінні (1/7 частки як члена колгоспного двору + 1/7 частка, яку успадкувала в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_6 + 1/28, яку успадкувала в порядку спадкування після смерті сина ОСОБА_7 ), а ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 стали фактичними власниками по 5/28 часток (1/7 частки як членів колгоспного двору + 1/28 частки, яку успадкували в порядку спадкування після смерті сина та батька ОСОБА_7 ) спірного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 .

До складу даної спадщини входило право на 9/28 часток спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала їй як члену колгоспного двору та яку успадкувала в порядку спадкування.

Згідно матеріалів справи відомо, що після смерті ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкова справа не заводилась.

Як вбачається із довідки №431 від 10.10.2024р., виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, - ОСОБА_5 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті разом із нею проживав та був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_4 не заявив про відмову від даної спадщини.

Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, чоловік спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_4 вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті дружини спадкодавці ОСОБА_5 та став фактичним власником 1/2 частки у спірному будинковолодінні (1/7 частки, як члена колгоспного двору + 1/28 частки, яку успадкував після смерті сина ОСОБА_7 + 9/28 частки, яку успадкував після смерті дружини ОСОБА_5 ).

ІНФОРМАЦІЯ_5 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4 .

До складу даної спадщини входило право на 1/2 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала йому як члену колгоспного двору та яку успадкував в порядку спадкування.

Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з копій сторінок спадкової справи №281/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , саме дочка останнього ОСОБА_1 (позивачка) звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття даної спадщини.

Тобто, у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4 та стала фактичним власником 1/2 частки у спірному будинковолодінні.

ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_12 .

До складу даної спадщини входило право на 1/7 частку спірного будинковолодіння за вищевказаною адресою, що належала їй як члену колгоспного двору .

Згідно матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_12 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається із довідки №545 від 09.12.2024р., виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, - ОСОБА_12 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . На час смерті разом із нею проживали та були зареєстровані дочка ОСОБА_9 та син ОСОБА_2 .

Відповідно до копій сторінок спадкової справи №41/2019, заведеної після смерті ОСОБА_12 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на частину спадкового майна спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було видано Свідоцтва про право на спадщину за законом.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заявили про відмову від даної спадщини.

Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті матері спадкодавці ОСОБА_12 та стали фактичними власниками по 1/4 частки у спірному будинковолодінні (1/7 частки, як членів колгоспного двору + 1/28 частки, яку успадкували після смерті батька ОСОБА_7 + 1/14 частки, яку успадкували після смерті матері ОСОБА_12 ).

Нотаріусом позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на дане спадкове майно частину спірного житлового будинку. Нотаріус роз`яснив позивачці ОСОБА_1 можливість реалізації права на спадкування частини даного житлового будинку в судовому порядку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору.

Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватися з 1 січня 2013 року.

З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками.

Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний будинок садибного типу з господарськими спорудами за вищевказаною адресою та через належність такого до суспільної групи «колгоспний двір» право позивачів на спірне будинковолодіння не може бути вирішено в позасудовому порядку, у зв`язку з чим такі звернулися до суду із вказаним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , виданого повторно 19.11.2024р.,; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_7 серії НОМЕР_2 від 20.03.2007р.; копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 17.02.2007р.; копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 , виданого повторно 19.09.2023р.; копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_12 серії НОМЕР_5 від 03.02.2010р.; копією свідоцтва про розірвання шлюбу серїі НОМЕР_6 від 03.10.1999р.; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , виданого повторно, 08.06.2010р.; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 26.07.1989р.; копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 від 28.02.2014р.; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 від 03.07.1992р.; копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_11 від 27.10.1979р.; копіями сторінок із спадкової справи за №18/93, заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копіями сторінок із спадкової справи за №281/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копіями сторінок із спадкової справи за №231/25, заведеної після смерті ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 ; виписками із по-господарської книги по селу Гостинцеве, - про суспільну групу двору та склад його членів станом з 01.04.1988-15.04.1991р.р.; листом-повідомленням нотаріуса про відмову у оформленні спадкових прав на спірне будинковолодіння; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №81870105 від 15.07.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401211 від 11.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401145 від 11.03.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401151 від 11.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401071 від 11.03.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401096 від 11.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401118 від 11.03.2025р. (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину); інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №80401124 від 11.03.2025р. (заповіти/спадкові договори); копіями паспортів позивачів; та іншими матеріалами справи.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , а за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_13 - по 1/4 частці як членів колгоспного двору за кожним.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ст.ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Яксманицький Роман Степанович, про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,право власності на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ,право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ,право власності на 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.10.2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_12 ;

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області, зареєстрований за адресою: с.Вуйковичі Яворівського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_13 ;

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженка с.Гостинцеве Мостиського району Львівської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_14 ;

Відповідач: Шегинівська сільська рада Яворівського району Львівської області, ; місцезнаходження: 81321, с.Шегині, вул.Дружби, 184, Яворівського району Львівської області;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак