Провадження № 2/643/5070/25
УХВАЛА

06.10.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Мазепи Г.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

у с т а н о в и в :

У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа №643/11903/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 21 липня 2025 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання.

У судове засідання, призначене на 06 жовтня 2025 року на 12-30 годину відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, у підготовчому засіданні була представлена повноважним представником.

У судовому засіданні 06 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Мазепа Г.Б. вважав за можливе проводити підготовче засідання за відсутності відповідачки ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у підготовчому засіданні 06 жовтня 2025 року не заперечував проти проведення підготовчого засідання у справі за відсутності відповідача.

Суд, з`ясувавши думку позивача, представника відповідача, ураховуючи, що відповідач представлена у підготовчому засіданні повноважним представником, проводити підготовче засідання за відсутності відповідача ОСОБА_2 , проти чого не заперечували присутні в підготовчому засіданні учасники справи.

06 жовтня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мазепи Г.Б. надійшло клопотання про долучення доказів, в якому останній повідомляє, що Господарським судом Харківської області 16 вересня 2025 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , копію ухвали він надає суду та просить долучити її до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 06 жовтня 2025 року представник відповідача клопотання про долучення доказів підтримав, просив його задовольнити. Посилався, що подальший розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, з огляду на відкриття Господарським судом Харківської області справи про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , необхідно вирішувати у відповідності до вимог діючого законодавства, зокрема направлення даної справи для розгляду до Господарського суду Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 проти задоволення клопотання представника відповідача не заперечував, не заперечував проти направлення даної справи на розгляд Господарського суду Харківської області.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доходить висновку про таке.

Так, як зазначалося судом вище, у провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа №643/11903/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Водночас, як убачається з копії ухвали Господарського суду Харківської області від 16 вересня 2025 року, наданої представником відповідача суду для долучення до матеріалів справи, вказаним судом відкрито провадження у справі №922/2485/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до відомостей з офіційного сайту Верховного Суду у розділі «Оголошення та повідомлення» оприлюднено оголошення про відкриття Господарським судом Харківської області провадження у справі №922/2485/25 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_1 .

За правилами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Як це унормовано положеннями ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору.

За правилами ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Водночас, відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року №2597-VIII, який почав діяти з 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Як це унормовано положеннями ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Так, судом установлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі №922/2485/25 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Призначено попереднє засідання суду на 06 листопада 2025 року на 12-20 годину.

Відтак, у даному випадку суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

З введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року, прийнятій у справі №607/6254/15-ц, провадження №14-404цс19 та в постанові від 28 січня 2020 року, прийнятій у справі №50/311-б, провадження №12-143гс19, дійшла висновку, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Процесуальний закон визначає правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з майновими (грошовими) вимогами до боржника, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) відповідача, стосовно яких у ч. 3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено імперативну вимогу їх передачі до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, для розгляду по суті спору в межах цієї справи.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14 травня 2020 у справі №903/69/18 зазначає, що Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо концентрації всіх спорів у межах справи про банкрутство. Так, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів. З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Така ж правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 у справі №918/420/16, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 червня 2018 у справі №908/4057/14, від 11 липня 2018 у справі №922/3040/17, від 29 листопада 2019 у справах № 908/130/15-г, №923/1194/17, від 05 лютого 2020 у справі №921/557/15-г.

Законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке врегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Таким чином, законодавець підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Дана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 у справі №607/6254/15-ц, де зазначено, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

Наведені вище обставини дають суду підстави дійти висновку, що цивільна справа №643/11903/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає передачі до Господарського суду Харківської області, яким відкрито провадження у справі про неплатоспроможність відповідача у даній цивільній справі.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Тим самим, цивільне процесуальне законодавство України передбачає лише передачу цивільних справ між судами загальної юрисдикції для дотримання територіальної юрисдикції.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на викладене вище, беручи до уваги спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства щодо надіслання справ до господарського суду, застосовуючи аналогію закону щодо передачі справ за підсудністю, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики слід передати до Господарського суду Харківської області, яким відкрито провадження у господарський справі №922/2485/25 про неплатоспроможність ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 2, 7, 39, 120 КУзПБ, ст. 10, 19, 31, ст. 258-261 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Цивільну справу №643/11903/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики передати до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд) для розгляду в межах справи №922/2485/25 про неплатоспроможність ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення у формі ухвали складено 07 жовтня 2025 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова