УХВАЛА

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа №757/6214/24-ц

провадження № 61-10106ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піддубна Світлана Пилипівна про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про визнання договору дарування квартири недійсним.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 червня

2025 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

05 серпня 2025 року ОСОБА_1 направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, яким чином та коли заявнику направлена та вручена копія оскаржуваного судового рішення разом із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження.

На виконання вимог вказаної ухвали заявник подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків, до якої долучає лист Печерського районного суду м. Києва

від 27 серпня 2025 року, відповідно до якого встановлено, що в матеріалах справа, а саме в томі № 4 на 18-му аркуші, міститься розписка, про те, що позивач

ОСОБА_1 01 серпня 2025 року особисто отримала копію постанови апеляційного суду від 12 червня 2025 року в відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Печерського районного суду

м. Києва.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Верховний Суд приймає до уваги доводи заявника про те, що повний текст постанови апеляційного суду від 12 червня 2025 рокузаявник отримала

01 серпня 2025 року в приміщенні суду, що підтверджується копією розписки про вручення. Крім цього, зазначені доводи не спростовані жодними доказами в матеріалах касаційного провадження та відсутні відомості про те, що заявник отримала повний текст оскаржуваної постанови раніше в інший спосіб.

Колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотанняОСОБА_3 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки остання звернулась засобами поштового зв`язку до суду касаційного інстанції 05 серпня

2025 року, тобто протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови апеляційного суду.

Верховний Суд наголошує, що якщо після відкриття провадження у справі суд

дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття касаційного провадження висновок про визнання поважними причин пропуску строку був передчасним, Верховний Суд буде зобов`язаний застосувати наслідки передбачені статтею 396 ЦПК України.

У частині першій статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження

(про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме суди застосували норми матеріального права без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21.

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд дійшов висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 260, 389, 390, 392, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2024 року та постанови Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2025 року.

Витребувати із Печерського районного суду міста Києва цивільну справу

№ 757/6214/24-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Піддубна Світлана Пилипівна про визнання договору дарування недійсним.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська