Провадження №22-ц/812/1600/25
Постанова

Іменем України

03 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Глущенко Інною Олексіївною, на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва, вступна та резолютивна частини якого ухвалені 26 травня 2025 року о 14:48 год, в цей же день складено повне судове рішення, під головуванням судді Коваленко І.В., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи його наступним.

18 квітня 2021 року між нею та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до вказаного договору вона придбала у відповідача автомобіль марки Mercedes-Benz, модель CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , чорного кольору, який належав останньому згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданим Центром 8046 (дата першої реєстрації - 17 жовтня 2009 року).

Договір був укладений сторонами у простій письмовій формі.

Згідно з п.2 договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна за місцезнаходженням покупця у м. Києві шляхом підписання акта приймання-передачі транспортного засобу.

Право власності на транспортний засіб переходить покупцю з моменту підписання договору.

Продаж транспортного засобу визначений у розмірі 260000 грн, що еквівалентно 10000 дол. США.

18 квітня 2021 року ОСОБА_2 склав розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 10000 дол. США, що еквівалентно 260000 грн, за продаж вказаного автомобіля, які остання повністю сплатила до підписання вказаного договору.

В цей же день, сторони склали акт приймання-передачі транспортного засобу та одночасно з передачею цього транспортного засобу продавець передав, а покупець прийняла документи на автомобіль (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) та ключі від нього.

Вважає, що сторонами були досягнуті та виконані усі істотні умови даного договору купівлі-продажу.

Проте, переоформлення вказаного транспортного засобу з продавця на покупця не відбулося, оскільки ОСОБА_2 необхідно було терміново виїхати за межі Києва та Київської області, у зв`язку з чим, він не встиг зняти автомобіль з реєстраційного обліку, а пообіцяв позивачці зробити це відразу по поверненню.

В подальшому, вона всіляко намагалася зв`язатися із відповідачем для вирішення питання перереєстрації транспортного засобу, але відповідач її вимоги залишились проігнорованими.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2008, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , тип ТЗ загальний легковий купе В, колір - чорний.

26 травня 2025 року рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення дійшов висновку про те, що сторонами у справі не дотримано спеціального порядку відчуження та набуття права власності на спірний автомобіль, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Глущенко І.О., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що районний суд при постановленні оскаржуваного рішення дійшов помилкового висновку, що перехід права власності на транспортний засіб залежить від здійснення його державної реєстрації, не врахував, що предметом спору є рухоме майно, право на яке у позивачки виникло з моменту передачі їй автомобіля відповідачем. Оскільки набуття нею права власності на автомобіль нерозривно пов`язане з процедурою переоформлення, яка передбачає зняття попереднім власником цього транспортного засобу з обліку, однак останній ухиляється. Зазначає, що ухилення ОСОБА_2 від зняття автомобіля з реєстраційного обліку, свідчить про фактичне не визнання ОСОБА_1 право власності на придбаний нею автомобіль та створює перешкоди у неможливості реалізації цього транспортного засобу.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та він імені ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», моделі CL 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Договір укладено в простій письмовій формі.

Відповідно до пункту 1 договору, передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна за місцезнаходженням покупця у м. Києві шляхом підписання акта приймання-передачі транспортного засобу.

Право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання договору (пункт 2.2 договору).

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 260000,00 грн (пункт 3.1 договору).

Актом приймання-передачі транспортного засобу від 18 квітня 2021 року крім транспортного засобу, засвідчено передачу покупцю свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключів від нього.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 спірний транспортний засіб зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно розписки від 18 квітня 2021 року, складеної від імені ОСОБА_2 , останній отримав від ОСОБА_1 10000,00 дол США, що еквівалентно 260 000,00 грн за спірний транспортний засіб, за договором купівлі-продажу від 18 квітня 2021 року.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 просила визнати за нею права власності на спірний автомобіль, посилаючись на те, що відповідач уникає та свідомо ухиляється від перереєстрації транспортного засобу.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина перша статті 639 ЦК України).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правове регулювання відносин щодо купівлі-продажу транспортних засобів, здійснюється на підставі ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у нормах Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки договорів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 34 Закону України «Про дорожній рух» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами МВС України.

Згідно з частинами четвертою, шостою статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації легкових автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (легковий, таксі, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

Порядок державної реєстрації транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Пунктом 12 Порядку № 1200 передбачено, що оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС України.

Абзацом першим пункту 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»).

Також пунктом 8 Порядку № 1388 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів і є підставою для їх реєстрації за новим власником. Такими документами є, зокрема, оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС України бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС України у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС України, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС України транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до абзацу першого пункту 33 Поряду № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Отже, законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортний засіб, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 липня 2023 року у справі № 166/817/22.

Встановлено, що сторони у справі уклали договір купівлі-продажу у простій письмовій формі, не дотримали спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на спірний автомобіль.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує право власності.

Позивачем за вимогами про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

За частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу у відповідних органах. Сторони мали можливість здійснити перереєстрацію спірного автомобіля з використанням, передбачених Порядком № 1388 способів реєстрації, зокрема, шляхом особистої явки до органу реєстрації транспортних засобів.

Встановивши, що спірний автомобіль не було знято з обліку в уповноваженому органі та він зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

В свою чергу, суд не може підміняти орган, уповноважений здійснювати державну реєстрацію права власності на транспортний засіб і перебирати на себе повноваження, які законодавством віднесені до компетенції цих органів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин (постанова від 14 грудня 2021 року у справі 344/16879/15-ц, постанова від 13 липня 2022 року у справі № 645/6151/15-ц).

У зв`язку з цим, момент виникнення права не залежить від набрання рішенням законної сили, оскільки підставою для прийняття останнього є наявність у позивача до звернення до суду тих матеріально-правових фактів, з якими закон пов`язує виникнення права власності.

Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності згідно зі ст. 392 ЦК України є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач оспорює або не визнає право власності позивачки на транспортний засіб та ухиляється від здійснення його державної перереєстрації права власності у спосіб, передбачений Порядком № 1388.

За такого, у позивачки відсутні матеріально-правові підстави заявляти про порушення права власності, у тому числі шляхом його визнання в порядку статті 392 ЦК України.

Більш того, з інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях від 02 травня 2025 року вбачається, що транспортний засіб марки Mercedes-Benz CL, модель 63 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оголошено в розшук на підставі постанови про розшук майна боржника від 21 березня 2023 року (ВП № 66401618), а також на підставі постанови про розшук майна боржника від 08 липня 2022 року (ВП № 68592428).

Згідно результату пошуку виконавчих проваджень, станом на 16 квітня 2025 року, зазначені виконавчі провадження не завершені.

Тоді як, обтяжувач, в інтересах якого накладено арешт на майно боржника, до участі в справі не залучався, що є порушенням його прав та важливим для забезпечення прав кредиторів, які мають інтереси у майновому обтяженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що предметом спору є рухоме майно, право власності на яке у набувача виникло з моменту передання речі, суперечить положенням ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК України, вищевказаного Порядку та Закону України «Про дорожній рух».

Спірний транспортний засіб був набутий позивачкою на підставі документу (договору купівлі-продажу у простій письмовій формі), який не передбачений пунктом 8 Порядку 1388, відтак не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця. Тому, відсутні підстави стверджувати, що транспортний засіб перейшов у власність позивачки.

Крім того, у справі відсутні належні докази, що договір купівлі продажу від 18 квітня 2021 року укладено саме з ОСОБА_2 , оскільки справжність підпису останнього нотаріально не засвідчена. Відповідач жодного разу не з`являвся як до суду першої так і апеляційної інстанції, будь яких письмових пояснень щодо обставин справи не надавав.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Глущенко Інною Олексіївною, залишити без задоволення, а рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 26 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повне судове рішення складено 06.10.2025 р.