Номер провадження: 22-з/813/391/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

30.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,-

в с т а н о в и в:

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна задоволено частково.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

02 вересня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешт на 9/10 частин квартири АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровані за ОСОБА_2 з 20.04.2010 року на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , 14.04.2010, Виконавчий комітет Одеської міської ради, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 30225125.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, а також іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо 9/10 частин квартири АДРЕСА_1 , право власності на які зареєстровані за ОСОБА_2 з 20.04.2010 року на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_1 , 14.04.2010, Виконавчий комітет Одеської міської ради, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 30225125..

В обґрунтування даної заяви, посилається на те, що ОСОБА_2 отримав рішення суду першої інстанції по справі, яке пред`являє потенційним покупцям в якості доказу про особисте приватне право власності на спірне майно.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення Одеського апеляційного суду у разі його задоволення, а також унеможливити ефективний захист прав та інтересів відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006р., №9 постановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачам вчиняти певні дії.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власником 9/10 спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 27 червня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 9/10 частини квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 77 кв.м., житлова площа 38 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 13/50 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 93 кв.м., житлова площа 53,9 кв.м, що становить 1/2 частину від 13/25 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 93 кв.м., житлова площа 53,9 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРТЕХСЕРВІС ПЛЮС» (, 65074, м. Одеса, вул. Качалова, 1).

Крім того, з матеріалів справи вбачається що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.11.2024 у справі № 521/20373/23 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в тому числі квартири за адресою: 9/10 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 77 кв.м, житлова площа 38 кв.м, реєстраційний номер майна 30225125, власником яких є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) залишено без розгляду, за заявою представника позивачки ОСОБА_1 від 11.11.2024, в якій також просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 07.12.2023. Даною ухвалою суду також скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2023 по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, знято арешт з квартири за адресою: 9/10 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 77 кв.м, житлова площа 38 кв.м, реєстраційний номер майна 30225125, власником яких є ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Також вказаною ухвалою суду прийняту зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в тому числі і про визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на 9/10 частини квартири АДРЕСА_1 , загальна площа 77 кв.м., житлова площа 38 кв.м..

Звертаючись із заявою про забезпечення позову заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення Одеського апеляційного суду у разі його задоволення, проте жодних доказів на підтвердження не надає.

Суд апеляційної інстанції враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу, однак у даній ситуації виходячи з предмету спору та обрання заходу забезпечення позову може фактично заблокувати собою раніше прийняте рішення.

Серед передбачених частиною 1 ст. 152 ЦПК України видів забезпечення позову, такий вид як накладення арешту є крайнім заходом забезпечення позову, для застосування якого матеріли справи не містять достатніх даних, обґрунтованих доводів позивачем не надано.

Обраний спосіб забезпечення позову може призвести до необґрунтованого обмеження права власника на реалізацію захищеного права володіння майном та фактично заблокувати собою раніше прийняте рішення яке на момент розгляду справи ще не вступило в законну силу так яке знаходиться на апеляційному перегляду.

Таким чином, оскільки заява про забезпечення позову та її додатки не містять будь яких доказів, з яких можна зробити безспірний висновок про те, що позивач під час розгляду справи в суді має намір відчужити майно на яке позивач просить накласти арешт, тому заява про забезпечення позову не містить належного переконливого обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому підстави для забезпечення зазначеного позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ч. 1 п. 6, 365 ч. 1 п. 7 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко