Провадження № 2-з/591/85/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косар А. І.

розглянув у порядку письмового провадження у судовій справі єдиний унікальний номер:591/10875/25:

позивач:

ОСОБА_1

представник позивача:

адвокат Фернюк Ірина Мирославівна

відповідач:

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу, стягненя аліментів та поділ спільного майна

заяву адвоката Фернюк Ірини Мирославівни в інтересах ОСОБА_1 , про вжиття заходів забезпечення позову

та установив:

У вересні 2025 року в систеиі «Електронний суд» ОСОБА_1 подала до Зарічного районного суду м. Суми позов до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягненя аліментів та поділ спільного майна, підписану представником адвокатом Фернюк Іриною Мирославівною, у якому просить:

1. Розірвати шлюб, укладений сторона 23.07.2005, та зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської обл., актовий запис № 1024. Після розірвання шлюбу залишити Позивачу прізвище - « ОСОБА_3 ».

2. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000.00 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб марки RENO Модель MEGANE SCENIC, Рік випуску 2004 р., НОМЕР_1 зареєстрований на ОСОБА_2 .

4. У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ПОЗИВАЧЕМ право власності на 2/3 частину однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_2 . 7.

5. У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ПОЗИВАЧЕМ право власності на 1/2 частину автомобіля марки RENO Модель MEGANE SCENIC, Рік випуску 2004 р., VF1JM0CDH31870891.

6. В порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з Відповідача половину вартості транспортного засобу марки RENO Модель MEGANE SCENIC, Рік випуску 2004 р., VF1JM0CDH31870891.

7. Стягнути з відповідача для відшкодування витрат на сплату державного мита в частині вимог про поділ майна 9 081.00 грн.

До відкриття провадження у справі, 25.09.2025 в систеиі «Електронний суд» представник позивача подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею 41.2 кв. м.

- накладення арешту на:транспортний засіб марки RENO Модель MEGANE SCENIC, Рік випуску 2004 р., НОМЕР_1 .

Заяву мотивовано тим, що існують ризики відчуження або переоформлення на інших осіб майна, з приводу якого подано позов зі сторони відповідача. Тому якщо не вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартитру та транспортний засіб існує ризик продажу усього майна до закінчення розгляду справи та реальна неможливість виконання рішення суду в подальшому.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК/, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви суд дійшов до наступного.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання (ч. 6-8 статті 153 ЦПК).

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. ч. 2,3 статті 150 ЦПК).

Згідно з частиною 10 статті 150 ЦПК не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Верховний Суд зауважує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).

Суд зазначає, що позивач не довела вчинення/наміру вчинення відповідачем дій, спрямованих на продаж вказаного майна.

Сама наявність судового спору між сторонами за відсутності доведення необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову не може бути підставою для забезпечення позову, самі лише твердження позивача не є достатніми та обґрунтованими підставами для задоволення поданої заяви про забезпечення позову.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 12, 149-150, 156, 158, 258-260, 353 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Фернюк Ірини Мирославівни в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягненя аліментів та поділ спільного майна, яку підписала представник адвокат Фернюк Ірина Мирославівна - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі, що розглядається, учасники справи можуть отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: https://zr.su.court.gov.ua/sud1805/.

Суддя А. І. Косар