ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 742/3833/24
№ провадження 2/646/918/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.25 місто Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Іщенко О. В., розглянувши матеріали позовної заяви Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради в особі представника Трепаченка Андрія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова з Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради в особі представника Трепаченка А. М. до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 130 755,44 гривень.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Зазначена вище правова норма кореспондується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із частиною першою статті 378 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до пункту 1) частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як зазначено у частині другій статті 32 Цивільного процесуального кодексу України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2024 року убачається, що при вирішенні питання про направлення цивільної справи № 742/3833/24 за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова суд керувався положеннями частини першої статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, згідно із якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Однак, з матеріалів позовної заяви убачається, що спірні правовідносини стосуються нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 30 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно із положеннями статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми статті 30 Цивільного процесуального кодексу України.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави зробити висновок, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, а також до позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів (правочинів) щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно, тощо.

Віднесення позовів до виключної підсудності здійснюється, виходячи із критерію їх виникнення з приводу нерухомого майна, навіть коли вимоги не заявлені безпосередньо відносно самого нерухомого майна.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Відповідно до пункту 41. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Отже, оскільки Комунальним підприємством «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради Чернігівської області заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: АДРЕСА_1 , застосуванню підлягають правила виключної підсудності, встановлені частиною першою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки підсудність цивільної справи № 742/3833/24 визначається за правилами виключної підсудності, встановленими частиною першою статті 30 Цивільного процесуального кодексу України, та була передана до Червонозаводського районного суду м. Харкова з порушенням пункту 1) частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд уважає за необхідне передати зазначену справу за підсудністю до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області.

Керуючись частиною першою статті 30, частиною першою статті 31, частиною дев`ятою статті 187 Цивільного процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 742/3833/24 за позовною заявою Комунального підприємства «Прилукитепловодопостачання» Прилуцької міської ради в особі представника Трепаченка Андрія Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги передати за підсудністю до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, місцезнаходження: вулиця Котляревського, будинок 62, місто Прилуки Чернігівської області, 17500.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано - після закінчення апеляційного провадження.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua.

Суддя О. В. Іщенко