Справа № 626/2429/25
Провадження № 2/626/911/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.2025 року м. Берестин

Берестинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в місті Берестині, в загальному позовному провадженні, у відсутності сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Наталинської сільської ради Берестинського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Наталинської сільської ради Берестинського району Харківської області відповідно до якого просить визнати право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1 та надвірні будівлі: сарай Б, погріб В, сарай Г, вбиральню Д, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, що з червня 2000 року проживає та зареєстрована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення виконавчого комітету Кобзівської сільської ради від 29.11.2012 «Про нумерацію житлових будинків в селі Кобзівка» в будинку в якому проживає позивач змінено адресу з АДРЕСА_2 .

В користуванні позивач має земельні ділянки, що підтверджується довідкою Наталинської сільської ради від 21 травня 2025 року, де адресу позивача зазначено як АДРЕСА_1 .

Протягом всього періоду проживання у вказаному будинку позивач систематично сплачувала кошти за споживання електроенергії.

Згідно довідки КПТІ «ІНВЕНТАРИЗАТОР» №162 від 22.05.2025 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 - не зареєстроване.

Позивач вважає, що вона добросовісно заволоділа даним майном, продовжує відкрито та безперервно володіти ним більше 10 років, тому вважає, що в неї виникло право на набуття права власності на це майно за набувальною давністю.

Від представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до суду надійшла письмова заява від 25.09.2025 року, відповідно до якої вона підтримала позовні вимоги, просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Від представника відповідача Наталинської сільської ради, 09.09.2025 року, надійшла письмова заява, відповідно до якої вона просить прийняти рішення без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, від них надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною першою статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цивільним кодексом України.

За змістом наведеної норми для набуттям права власності за набувальною давністю потрібна сукупність таких умов - володіння має бути добросовісним, тобто таким коли особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, наявність у володільця певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності та володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 ч. 3 ст. 344 ЦК України 2003 року); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України 2003 року). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Судом встановлено, що право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 року не зареєстровано, що підтверджується довідкою КПТІ «Інвентаризатор» № 162 від 22.05.2025 (а.с. 26).

Тобто даний будинок не має власника.

ОСОБА_1 з 2000 року проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Наталинської сільської ради від 06.06.2025 року № 71. До цього будинок був не зареєстрований, не заселений і сільська рада не заперечувала проти заселення в будинок ОСОБА_1 (а.с. 13).

З 2000 року по сьогоднішній день проживає в даному будинку, сплачує комунальні послуги.

На виконання ухвали суду про забезпечення доказів АТ «Харківобленерго» повідомило, що за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_1 укладено публічний договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 на умовах діючого на той час договору про користування електричної енергії від 13.06.2012. У паперовій формі Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між сторонами не укладався.

З 2001 року пройшло більше 10 років, коли позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє майном.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1 та надвірні будівлі: сарай Б, погріб В, сарай Г, вбиральню Д, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 4-5, 76-83 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме житловий будинок А-1 та надвірні будівлі: сарай Б, погріб В, сарай Г, вбиральню Д, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду.

Суддя