Провадження № 4-с/161/60/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича,

В С Т А Н О В И В:

22.05.2025 року заявник ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до суду з даною скаргою на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. На обгрунтування своєї скарги заявник зазначає, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. перебуває виконавче провадження № 77818788 щодо примусового виконання виконавчого листа № 161/14477/24, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17.03.2025 року. Боржником у вказаному провадженні є він (заявник), а стягувачем - ТОВ «Укр Кредит Фінанс». 15.04.2025 року приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також а кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що мають спеціальний режим використання, накладення/арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, що належать боржнику ОСОБА_1 . Зокрема, арешт було накладено на банківський рахунок, який належить боржнику та використовується для виплати заробітної плати. Ці дії приватного виконавця призвели до позбавлення заявника засобів для існування. Про факт арешту та списання коштів з рахунку він дізнався лише 11.05.2025 року. Вважає, що дії приватного виконавця в даному випадку є неправомірними, оскільки при накладенні арешту приватний виконавець не перевірив і не з`ясував чи арештований рахунок є зарплатним, не надіслав вимоги до банківських установ і не уточнив у боржника характер виплат на цей рахунок. Накладення арешту на зарплатний рахунок порушує конституційні права боржника на оплату праці, необхідну для забезпечення його існування, оскільки такі кошти не підлягають повному арешту чи стягненню. Про оскаржувану постанову приватного виконавця він дізнався лише 11.05.2025 року, йому знадобився додатковий час для звернення за правничою допомогою та ознайомленням з матеріалами виконавчого провадження. Просить суд поновити строк для подання скарги на дії приватного виконавця Пироги С.С. щодо винесення постанови від 15.04.2025 року у виконавчому провадженні № 77818778; визнати неправомірними дії приватного виконавця Пироги С.С. щодо винесення постанови від 15.05.2025 року у виконавчому провадженні № 77818778 в частині накладення арешту на зарплатний рахунок боржника; зобов`язати приватного виконавця Пирогу С.С. зняти арешт з зарплатного рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я, накладений 15.04.2025 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від17.076.2025 року, за ініціативою суду, у приватного виконавця Виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. були витребувані копії матеріалів виконавчого провадження № 77818778 (а.с. 24).

01.07.2025 року, на виконання ухвали суду від 17.06.2025 року приватним виконавцем Пирогою С.С. на адресу суду була надіслані копії матеріалів виконавчого провадження № 77818778 (а.с. 47).

Представник заявника в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності заявника (а.с. 21).

Приватний виконавець Пирога С.С. в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час. місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання, заперечення на скаргу від нього на адресу суду не надходили.

Представник заінтересованої особи ТОВ «Укр Кредит Фінанс», яке є стягувачем у виконавчому провадженні, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час. місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви, клопотання, пояснення на скаргу від нього на адресу суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка в судове засідання їх повторною, матеріали справи містять достатні докази, що свідчать про правовідносини часників справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалі справи заявник ОСОБА_1 про існування оскаржуваної постанови від 15.04.2025 року дізнався 11.05.2025 рок. Доказів іншого учасниками справи суду не надано.

Із даною скаргою заявник звернувся до суду 22.05.2025 року отже, боржником не було пропущено встановлений п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденний строк на оскарження дії та рішень приватного виконавця Пироги С.С., а тому підстави для його поновлення відсутні.

Судом встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. перебуває виконавче провадження № 77818778, предметом якого є стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором в сумі 40300 грн. та судових витрат в сумі 2422 грн. (а.с. 51-зворот-52).

В межах даного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. 15.04.2024 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою на грошові кошти ОСОБА_1 накладено арешт (а.с. 6).

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 56 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно зі ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плату, пенсію як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, -20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами (частини друга, третя статті 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року, справа № 905/361/19, було зроблено висновок про те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

На підтвердження доводів скарги про те, що належний ОСОБА_1 арештований рахунок є зарплатним, заявником подано довідку ТзОВ «М`ясний хутір» від 17.06.2025 року № 239 (а.с. 22), з якої слідує, що з квітня 2025 року працівник товариства ОСОБА_1 отримує заробітну плату через касу підприємства у зв`язку з блокуванням зарплатного рахунку (IBAN НОМЕР_1 ).

Аналіз діючого законодавства, дає підстави стверджувати про те, що висновок про призначення банківського рахунку можна зробити на основі документа, що підтверджує його призначення, наприклад, виписки з банку чи офіційного договіру про відкриття рахунку з відповідною умовою використання, або ж на основі інформації з банку про наявність спеціальних можливостей, таких як можливість отримання заробітної плати, соціальних виплат чи цільових надходжень.

Таких доказів заявником ОСОБА_1 та його представником суду надано не було.

Тобто, належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що належний ОСОБА_1 рахунок відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання стороною заявника суду не надано, а судом в ході розгляду даної справи не отримано.

Таким чином, суд вважає, що дії приватного виконавця Пироги С.С. щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на належному заявнику банківському рахунку, та звернення на них стягнення були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин справи, на думку суду, свідчить про те, що під час винесення оскаржуваної боржником ОСОБА_1 постанови приватний виконавець діяв у межах наданих йому повноважень та вимог чинного законодавства.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Пироги С.С. відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця Виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 29 вересня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська