Дата документу 16.09.2025Справа № 554/5854/25
Провадження № 2/554/3174/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді - Савченко Л.І.

за участю секретаря судового засідання Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024 року у сумі 53 122 грн. 28 коп., а також судового збору у сумі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову вказав, що 05.01.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 7628898, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Пунктом 7.1 цього договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 53 122, 28 грн., з яких 14960 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 36462, 28 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків , 1700 грн. прострочена заборгованість за комісією. 28.05.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 106-МЛ, згідно з яким останнє набуло право вимоги до боржників, зокрема, й до ОСОБА_1 за кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024. З цих підстав, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 02 червня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача Калінін С.К. подав до суду відзив на позов, в якому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути витрати на правову допомогу у сумі 6 000 грн. Вказує, що не погоджується із твердженням ТОВ «МІЛОАН» про укладення із відповідачем кредитного договору № 7628898 від 05.01.2024. Приєднаний до матеріалів справи Договір не містить підписів сторін договору. Договір № 17628898 від 05.01.2024 укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Доказу укладення такого договору, який за формою та змістом відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору № 7628898 від 05.01.2024, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Також позивач не надав суду Правила надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «МІЛОАН», які б були підписані відповідачем, та які згідно п.5.1 Кредитного договору були розміщені на веб-сайті Товариства.

Крім того, належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які позивачем не надані. Позивачем, разом із позовною заявою, направлено до суду копію платіжного доручення. У вказаному дорученні відсутній підпис працівника банку відповідального за проведення операції. Також копія вказаного платіжного доручення не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком. Наявні лише підпис та печатка ТОВ «МІЛОАН», що не може свідчити про те, чи відправлялось таке платіжне доручення до банку, та чи виконувалось воно банком. Крім цього, в копії платіжного доручення не зазначено найменування банку отримувача коштів. Доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовувався відповідачем матеріли справи не містять. Так, копія платіжного доручення містить номер картки частково без зазначення банківської установи. Така копія платіжного доручення сама по собі не свідчить про отримання відповідачем коштів в розмірі 17 000,00 грн. без інформації від банківської установи про рух коштів по картці. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу нібито отримання відповідачем коштів від ТОВ «МІЛОАН».

Щодо відступлення права вимоги вказує, що у договорі відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28.05.2024 жодним чином не зазначається будь-яка інформація, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, як то ПІБ, номер кредитного договору та інші данні. Як «доказ» такого відступлення, позивачем було направлено до суду витяг з реєстру боржників. Вказує, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані

договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Однак, наданий позивачем «витяг з реєстру» не містить підпису осіб, що уклали договір факторингу, такий витяг виготовлено позивачем самостійно, як зацікавленою особою, а тому останній міг зазначити будь-яку інформацію, на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, вважає, що такий витяг не може бути належним та допустимим доказом, а тому позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за договором № 7628898 від 05.01.2024.

Крім того, вказує, що згідно умов наданої копії договору № 7628898 від 05.01.2024 кредит надавався строком на 105 днів, з 05 січня 2024 року по 19 квітня 2024 року. З огляду на умови договору № 7628898 від 05.01.2024 відсутні підстави для нарахування процентів за межами строку кредитування, а їх нарахування позивачем є неправомірним. Таким чином, позивачем безпідставно нараховано по 28.04.2024 заборгованість по процентам в розмірі 36 462,28 грн.

Крім цього, розмір процентів, що підлягають стягненню визначався позивачем, виходячи з двох видів процентної ставки - 1,70 % в день (пільговий період), - 2,30 % в день (поточний період). Вказані процентні ставки застосовувались за межами строку кредитування позичаючи з 05.01.2024 по 28.04.2024 115 днів. При цьому, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи, що самим Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 05 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то при укладанні договору до спірних правовідносин мали б застосовувати положення частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки договір укладався після набуття чинності Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,70 % та 2,30 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, є незаконним нарахування заборгованості по процентам в розмірі 36 462,28 грн., так як умови договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,70 % (пільгового періоду) та 2,30 % (поточного періоду), передбачені п.п. 1.5.2., 1.5.3 договору № 7628898 від 05.01.2024, є нікчемними. Зазначає, що закон дає право сторонам визначити розмір денної процентної ставки в діапазоні що коливається від 0 % до 1 %, проте суд не наділений повноваженням визначити розмір денної процентної ставки, таке право мають виключно сторони договору. Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення заборгованості по процентам.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 1 700,00 грн. суми нарахованої за комісійними винагородами, то позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку послуг з управління та обслуговування кредиту, їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Так, вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними. Відповідно, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, з огляду на положення ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням положень ч. 5 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», вимоги позивача про стягнення комісії за надання кредиту (управління та обслуговування кредиту) є несправедливими, тому умови договору в частині нарахування комісії є нікчемними, а відтак позовні вимоги в частині стягнення суми нарахованої за комісійними винагородами, не підлягають до задоволення.

Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року у задоволенні клопотання представника позивача ТОВ «Кредит-Капітал» Баранової А.В. про поновлення процесуального строку, встановленого законом, для подання відповіді на відзив залишено без задоволення; відповідь на відзив та додані до неї докази залишити без розгляду; клопотання представника позивача ТОВ «Кредит-Капітал» Баранової А.В. про витребування доказів залишено без задоволення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник Калінін С.К. не з`явилися, останній у відзиві на позов прохав розглядати справу без участі сторони відповідача (а.с.47 зворот).

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» Курочка К.Р. у судове засідання не з`явилася, у надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.121-122).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 7628898, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 17000 грн. строком на 105 днів (15 днів пільговий період та 90 днів поточний період) зі сплатою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в пільговий період та 2.30 % від фактичного залишку кредиту за кожний день строку користування кредитом в поточний період. Даний договір підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором (п. 6 кредитного договору) (а.с. 9-14).

Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .

Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору.

Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2. договору).

За змістом п. 6.3. договору, позичальник, приймаючи пропозицію Товариства про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив Кредитодавця (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана в цьому Договорі, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 Правил.

Укладення Кредитодавцем кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. договору).

Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с.8-13).

Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту (а.с.15).

ОСОБА_1 подав Заяву на отримання кредиту № 7628898 від 05.01.2024, яка є додатком № 2 до Договору про споживчий кредит № 7628898 від 05.01.2024 (а.с.15 зворот).

Додатком № 3 від 05.01.2024 до вказаного Договору визначені контактні дані Постачальника для взаємодії за Кредитним договором (а.с.16).

Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан» як позичальник за укладеним договором (а.с.16 зворот.)

Анкета-заява на кредит № 7628898 від 05.01.2024 року містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Мілоан» (а.с. 17-18).

Отже, з укладенням договору у позичальника виник обов`язок повернути ТОВ «Мілоан» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 визначені договором кредитні кошти, що підтверджується Платіжним дорученням № 119523147 від 05.01.2024 (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість.

З Виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024 року слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 53122 грн. 28 коп., з яких 14960 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 36462 грн.28 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 1700 грн. заборгованість за комісією (а.с.20).

З огляду на те, що відповідачем не надано іншого розрахунку заборгованості чи відомості про відсутність такої, суд, приймає вказаний розрахунок позивача, як належний та допустимий доказ.

28.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимог № 106-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024 року, що слідує із Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 28 травня 2024 року, Додаткової угоди № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28 травня 2024 року, Платіжної інструкції 2258 (оплата за договором відступлення права вимоги), Витягу з з Реєстру боржників від 04.02.2025 (а.с.20-27).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України підставою заміни кредитора є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимог. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.

Таким чином, позивачем доведено, що кредитний договір було укладено у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», а відповідачем не спростовано факту його укладання, а тому заперечення останнього в цій частині судом спростовуються.

Щодо доводів відповідача про ненадання до суду Правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «МІЛОАН», які згідно п.5.1 Кредитного договору були розміщені на веб-сайті Товариства, то такі Правила розміщені на веб-сайті Товариства та відповідачем не підписувалися. Враховуючи, що ОСОБА_1 були погоджені всі умови Кредитного договору, то вважається, що з Правилами він ознайомлений.

Також відповідач зазначає, що позивачем не доведено факту відступлення права вимоги за Кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024.

Разом з тим, надані позивачем Договір відступлення прав вимог № 106-МЛ від 28.05.2024, Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 28 травня 2024 року, Додаткова угода № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 106-МЛ від 28 травня 2024 року, Платіжна інструкції 2258 (оплата за договором відступлення права вимоги), Витяг з Реєстру боржників від 04.02.2025 містять необхідні підписи та печатки, а тому сумнівів в їх належності та допустимості, як доказів, немає. Зважаючи на наведене, суд вважає доведеним факт переходу до позивача права вимоги за спірним договором.

Доводи відповідача щодо ненадання первинних документів, оформлених у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», у зв`язку із чим отримання кредитних коштів ОСОБА_1 не доведено, судом спростовуються.

Так, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписка з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Належність банківської виписки клієнта до первинних документів визначено також Переліком типових документів, затверджених наказом МЮ України № 578/5 від 12.04.2012 року.

Саме до такого висновку прийшов і Верховний Суд при розгляді справи № 554/4300/16-ц із аналогічних правовідносин, зазначивши у постанові від 25 травня 2021 року про те, що згідно із зазначеною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року N 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банкуУкраїни від04.07.2018року N75.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Банком на підтвердження видачі кредиту та розміру кредитної заборгованості відповідача надано Платіжне доручення № 119523147 від 05.01.2024 року на суму 17 000 грн. (а.с.18), Відомість про щоденні нарахування (а.с.18-19) та Виписку з особового рахунку за Кредитним договором.

Із наведених доказів також вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично сплачував платежі.

Таким чином, заперечення відповідача щодо недоведеності видачі коштів позичальнику судом спростовується.

Щодо незаконності встановлення процентної ставки на рівні 1,70 % та 2,30 %, суд зазначає, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 досягли всіх істотних умов кредитного , зокрема, і щодо порядку нарахування та сплати процентів. Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, а тому заперечення в цій частині є неспроможними.

Щодо доводів відповідача про нарахування процентів за межами строку кредитування,

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підтвердження наявності заборгованості позивачем було надано відомость про щоденні нарахування та погашення ОСОБА_1 по кредитному договору за період з 05.01.2024 (укладання кредитного договору) по 28.04.2024 та виписку з особового рахунку з зазначенням загальної заборгованості в сумі 53122, 28 грн.

Заперечуючи проти заявленої в позові суми боргу, відповідач вказує, що нарахування відбувалися поза межами строку дії кредитного договору до 28.04.2024, хоча строк дії кредитного договору складав 105 днів і діяв до 19.04.2024.

Вказані заперечення відповідача грунтуються на законі і приймаються до уваги судом, у зв`язку з чим заборгованість по кредиту необхідно обраховувати впродовж дії кредитного договору, оскільки після його закінчення захист інтересів кредитора охоплюється положеннями ст. 625 ЦК України.

Із наданих позивачем розрахунків заборгованості за період з 05.01.2024 по 28.04.2024, з урахуванням здійснених відповідачем платежів по сплаті комісії за пролонгацію, тіла кредиту, процентів по кредиту, вбачається утворення заборгованості в розмірі 53122, 28 грн., з яких 14960 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 36462 грн.28 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 1700 грн. заборгованість за комісією.

Таким чином, наявна заборгованість в межах строку дії кредитного договору становить 50 025,56 грн., з яких 14960 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 33 365 грн.56 коп. прострочена заборгованість за відсотками (36462 грн. 28 коп. - 3096, 72 грн. (проценти з 19.04.2024 по 28.04.2024)), 1700 грн. заборгованість за комісією.

Таким чином, нараховані кредитором відсотки за межами строку дії договору не можуть враховуватися у загальну суму заборгованості, а відтак здійснене товариством нарахування відсотків з 19.04.2024 по 28.04.2024 суперечить чинному законодавству і є безпідставним.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 50 025,56 грн.

Що стосується відмови суду в стягненні комісії за надання кредиту в сумі 1700 грн., суд виходить з наступного.

10 червня 2017 року набув чинності ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим текст статті 11 цього Закону викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненнямкредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст.1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Пунктом 1.5.1 укладеного між сторонами договору визначено, що комісія за надання кредиту становить 1700 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Отже, умови укладеного між сторонами кредитного договору щодо розміру та порядку сплати комісії не суперечатьЗ У «Про споживче кредитування», а тому вважає доводи відповідача щодо неправомірності встановлення комісії за надання кредиту помилковими.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, та враховуючи невиконання відповідачем умов кредитного договору, з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 50 025,56 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягає також стягненню судовий збір в сумі 2 281, 90 грн. (94,2 % задоволено від заявлених позовних вимог).

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із проведенням експертизи.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

Відповідно до ч.5 ст. 134 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд встановив, що понесені відповідачем витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. підтверджуються: Договором № б/н 25 від 12.06.2025 з АО «Калінін і Партнери» про надання професійної правничої (правової) допомоги, Додатком № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги№ б/н 25 від 12.06.2025, Рекомендованими ставками адвокатського гонорару, Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 17.06.2025 на суму 6 000 грн. (а.с.52-57).

Отже, з огляду на зазначені норми права та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 140 грн. 50 коп., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Застосовуючи принцип взаємозарахування, суд вважає за необхідно стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2 141 грн. 40 коп. (судовий збір у сумі 2 281, 90 грн.

-Витрати на правову допомогу у сумі 140 грн. 50 коп.)

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» стягнення заборгованості за кредитним договором № 7628898 від 05.01.2024 року у сумі 50 025,56 грн., з яких 14960 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 33 365 грн.56 коп. прострочена заборгованість за відсотками, 1700 грн. заборгованість за комісією, а також судові витрати у сумі 2 141 грн. 40 коп., а всього 52 166 грн. 96 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя Л.І.Савченко