Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3325/24 Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Григорусь Н.Й., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/3325/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «Банк Форвард» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард»

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 березня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Чішман Л.М.

встановив:

У червні 2024 року АТ «Банк Форвард» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №300023613 від 29.07.2022, яка станом на 21.05.2024 становить 98 584,12 грн. та судові витрати.

13.01.2025 від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, у зв`язку зі сплатою на рахунок позивача суми заборгованості за кредитним договором та судового збору.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 05 березня 2025 року закрито провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «Банк Форвард» подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що напередодні судового засідання у справі, яке було призначено на 14.01.2025, до АТ «Банк Форвард» 13.01.2025 від ОСОБА_1 надійшли кошти в сумі 98 584,12 грн. на погашення заборгованості за кредитним договором № 300023613, що виступає предметом позову у цій справі. Також надійшли кошти в сумі 3 028,00 грн. на повернення судового збору. Оскільки після надходження 13 січня 2025 року до Банку коштів виникла необхідність для проведення перевірки стану заборгованості відповідача, представник позивача звернувся до суду через систему «Електронний суд» з клопотанням про відкладення розгляду справи. Клопотання відповідача від 13.01.2025 про закриття провадження у справі, про яке зазначено в оскаржуваній ухвалі суду, до АТ «Банк Форвард» не надходило. Його текст також відсутній в матеріалах електронної судової справи. Таким чином, зміст клопотання відповідача про закриття провадження та його обґрунтування Банку невідомі.

Судове засідання 14.01.2025 в режимі відеоконференції за участі представника позивача не проводилась. Наступний розгляд справи було призначено на 28.01.2025.

Нормами ч.1 ст. 534 Цивільного кодексу України визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, враховуючи, що за користування кредитом продовжували нараховуватись відсотки, кошти, що надійшли 13.01.2025 в сумі 98 584,12 грн., були спрямовані Банком на погашення відсотків в сумі 37 517,04 грн. та погашення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 61 067,08 грн. На думку позивача, зазначена в позові сума простроченої заборгованості 79566,23 грн. в повному обсязі погашена не була, оскільки залишилась непогашена частина тіла кредиту в сумі 13 499,15 грн., на яку продовжувалось нарахування відсотків. В телефонному режимі відповідачу було повідомлено, що заборгованість в повному обсязі не погашена, на що відповідач відповів, що має намір розрахуватись до середини лютого 2025 року.

Оскільки під час розгляду справи в суді, за рахунок здійснених відповідачем платежів, існуюча заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Банк Форвард» за кредитним договором № 300023613 зменшилась, відповідачу та до суду було надіслано заяву про зменшення суми заборгованості з розрахунком заборгованості станом на 29.01.2025 (по 28 січня 2025 року включно з огляду на дату судового засідання), яка становила 15 604,71 грн., (з них: заборгованість по кредиту - 13 499,15 грн.; заборгованість по відсотках - 2 105,56 грн.). Заява про зменшення суми заборгованості не містила нової вимоги, а підтвердила проведення часткового погашення заборгованості та наявність суми залишку.

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд заяву про зменшення суми заборгованості всупереч нормам п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України не розглянув та обґрунтування причин цього в ухвалі не зазначив.

Таким чином, на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем, яка є предметом спору у справі, погашена у повному обсязі не була.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05.03.2025 залишити без змін. Вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не зазначають підстав, які б поза розумним сумнівом вказували на незаконність оскаржуваного рішення. Відповідач посилається на те, що АТ «Банк Форвард» в позовній заяві просив стягнути з нього 98 584,12 грн., не вказавши в розрахунку станом на 21.05.2025 детального розрахунку нарахованих сум. Заяву про зменшення позовних вимог позивач подав 04.02.2025.

Відтак, процесуальний строк позивачем пропущено і судом правомірно не прийнято до розгляду інші заяви по суті, які було подано позивачем несвоєчасно.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що у червні 2024 року АТ «Банк Форвард» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №300023613 від 29.07.2022, яка станом на 21.05.2024 становить 98 584,12 грн. та судові витрати.

04 лютого 2025 року АТ «Банк Форвард» подав заяву про зменшення суми заборгованості, та зазначив, що станом на 29.01.2025 заборгованість за кредитним договором відповідача становить 15 604,71 грн.

В позовній заяві позивач просив стягнути борг станом на 21.05.2024. При цьому вимога про сплату заборгованості за кредитним договором станом на 29.01.2025 не заявлялась та не була предметом розгляду.

З наданого позивачем 04.02.2025 розрахунку заборгованості підтверджується, що станом на 29.01.2025, відповідачем проведена сплата боргу в сумі 98 584, 12 грн. Крім того, сплата відповідачем боргу за кредитним договором №300023613 від 29.07.2022 у сумі 98 584,12 грн. та витрат понесених позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3 028, 00 грн. підтверджується платіжними інструкціями від 10.01.2025 (а.с.109,110).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за узгодженням з позивачем на надісланий 30.10.2024 рахунок було сплачено 10.01.2025 заборгованість за кредитним договором №300023613 від 29.07.2022, яка станом на 21.05.2024 становила 98 584,12 грн. та компенсовано витрати за судовий збір в розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями від 10.01.2025, долученими до клопотання відповідача про закриття провадження у справі, позовні вимоги про стягнення боргу станом на 29.01.2025 позивачем не заявлялись.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Верховний Суд у постанові від 20.09.2021 (справа №638/3792/20) виснував, що підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що за користування кредитом Банком продовжували нараховуватись відсотки, а тому кошти, що надійшли 13.01.2025 від ОСОБА_1 в сумі 98 584,12 грн., були спрямовані на погашення відсотків в сумі 37 517,04 грн. та на погашення простроченої заборгованості по кредиту в сумі 61 067,08 грн. Вважає, що зазначена в позові сума простроченої заборгованості 79 566,23 грн. в повному обсязі погашена не була, оскільки залишилась непогашена частина тіла кредиту в сумі 13 499,15 грн., на яку продовжувалось нарахування відсотків. В телефонному режимі відповідачу було повідомлено, що заборгованість в повному обсязі не погашена, на що відповідач відповів, що має намір розрахуватись до середини лютого 2025 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, АТ «Банк «Форвард» у позовній заяві просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №?300023613 від 29.07.2022 у розмірі 98?584,12 грн. станом на 21.05.2024.

Водночас 10.01.2025 ОСОБА_1 зазначена сума була сплачена у повному обсязі, що підтверджено відповідними платіжними документами, наданими до суду. Крім того, відповідачем було компенсовано судовий збір у сумі 3?028,00 грн. на користь позивача.

Протягом розгляду справи позивач не звертався до суду із заявами про зміну предмета або розміру позовних вимог, зокрема про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 29.01.2025, що підтверджується відсутністю відповідних заяв або клопотань у матеріалах справи.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність предмета спору на момент ухвалення рішення та правильно застосував положення пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, закривши провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала про закриття провадження у справі була постановлена поза межами судового засідання, за відсутності представника позивача та без фіксації судового засідання технічними засобами, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не впливають на правильність ухваленого рішення, оскільки в силу статті 376 ЦПК України законодавством не передбачено безумовного скасування судового рішення у разі неявки сторони, яка була належним чином повідомлена про час і спосіб участі у засіданні.

Сама по собі відсутність представника не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин щодо відсутності предмета спору.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду у справах №?456/647/18, №?686/20582/19, №?750/1658/20 колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені правові висновки не спростовують встановленого судом факту відсутності предмета спору на момент ухвалення судового рішення.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідачем було повністю погашено заборгованість за кредитним договором станом на 21.05.2024, а також сплачено суму судового збору, після чого позивач не заявляв жодних нових вимог та не ініціював збільшення розміру позовних вимог, зокрема, станом на 29.01.2025.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, що відповідає також висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 червня 2019 року у справі №?13/51-04 та уточненим у постанові від 20 вересня 2023 року у справі №?345/5459/21.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду скаржником не надано.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 05 березня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий Судді