ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 953/4020/25

провадження № 22-ц/818/3584/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивач керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Едуард Юрійович в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

треті особи - Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року в складі судді Юрлагіної Т.В.

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Едуард Юрійович в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» про зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва та нежитлової будівлі без зміни функціонального призначення, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану.

У квітні 2025 року керівник Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Едуард Юрійович в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що підставою для звернення з позовом стали виявлені факти порушень чинного пам`яткоохоронного, містобудівного та земельного законодавства на об`єкті будівництва - «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 », замовник будівництва ОСОБА_3 .

Встановлено, що будівництво ведеться в межах території пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», власником якої є держава в особі Міністерства освіти і науки України, користувачем Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут».

Будівництвом за адресою: АДРЕСА_1 порушено правовий режим використання території пам`ятки, який передбачає заборону проведення робіт з нового будівництва, а також будівельних робіт на існуючих об`єктах, якщо наслідком виконання таких робіт стане збільшення висотності такого об`єкта або збільшення більш як на 15 відсотків зовнішніх геометричних розмірів його фундаменту, або зменшення відстані від такого об`єкта до пам`ятки, що охороняється (ст. 14-1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»). Натомість реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" за вказаною адресою ведеться відповідачем з надбудовою двох поверхів, що підтверджується актом візуального обстеження від 16.01.2025 та приписом про усунення порушень від 31.01.2025, складеними ДКІТ ХОДА, який є органом охорони культурної спадщини щодо пам`яток місцевого значення.

Крім того, спірне будівництво ведеться без усіх необхідних дозволів, зокрема, у відповідача відсутні погодження проведення робіт з органами охорони культурної спадщини Міністерством культури та стратегічних комунікацій України та ДКІТ.

Зазначив, що між сторонами у справі виник спір щодо законності ведення відповідачем будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові», а також щодо зайняття спірним об`єктом будівництва частини земельної ділянки, що належить до комунальної власності Харківської міської територіальної громади.

Вказав, що існує реальна загроза завершення такого будівництва (реконструкції) протягом строків розгляду справи в суді, у зв`язку з чим наведені вимоги на час ухвалення у справі рішення відповідно можуть стати неактуальними і позивачі втратять можливість ефективного захисту своїх прав в частині збереження об`єкта культурної спадщини, його території, а також в частині забудови земельної ділянки, яка належить територіальній громаді.

Зважаючи на підстави заявленого позову, його обґрунтування порушенням інтересів держави та територіальної громади, внаслідок самовільного проведення будівельних робіт, за відсутності всіх необхідних дозвільних документів (від Міністерства культури та стратегічних комунікації України та ДКІТ ХОДА), у разі не вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони здійснення подальших будівельних робіт, існує загроза що в разі обґрунтованості позовних вимог та задоволення позову, невжиття заходів забезпечення призведе до неможливості ефективного захисту прав позивачів, оскільки у випадку закінчення будівельних робіт до ухвалення у справі рішення, визначений у позові прокурора спосіб захисту у вигляді відновлення території пам`ятки культурної спадщини «Гігант» стане неналежним та неефективним.

Слід врахувати, що забезпечення позову шляхом заборони здійснення подальших будівельних робіт має тимчасовий характер і у разі відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, натомість забезпеченням позову захищено інтереси позивача, а захід забезпечення спрямований на збереження майна до вирішення справи по суті.

Просив заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 »

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року заяву про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 ».

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що право власності на спірні нежитлові будівлі та земельну ділянку 26.11.2019 зареєстровано за громадянкою Вірменії ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових будівель та земельної ділянки від 26.11.2019 № 1671, укладеного між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем). Отже, в даному випадку заборонено проводити будівельні роботи на об`єкті нерухомого майна та на земельній ділянці, які належать на праві власності відповідачці. Наказом № 103м від 04.06.2021 Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради Андрян Анжелі було надано містобудівні умови та обмеження щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» без зміни функціонального призначення. При цьому, в містобудівних умовах та обмеженнях визначено висоту будівництва до 25 метрів. У подальшому, нею було подано повідомлення про початок будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 », яке зареєстровано в Реєстрі будівельної діяльності за № ХК17 від 13.08.2021. Таким чином, у неї виникло право проведення будівельних робіт у повній відповідності до вимог чинного законодавства. Саме будівництво здійснюється виключно на земельній ділянці, яка знаходиться у власності апелянта, без порушення її меж, жодні порушення в процесі будівництва не допущені. Оскільки будівництво здійснюється нею на власній земельній ділянці та на власному об`єкті нерухомості, забезпечення позову шляхом заборони їй та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 » є непропорційним обмеженням, надмірним втручання у права власника щодо вільного володіння, користування та розпорядження належним їй майном, та порушує принцип співмірності.

16 червня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» Міністерство освіти і науки України подало додаткові пояснення у справі, в яких зазначило, що будівля гуртожитку «Гігант» є пам`яткою містобудування та архітектури, місцевого значення, охоронний № 7336-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 04.06.2020 № 1883 (прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів від 30.04.1980 № 334 під охоронним № 14). Балансоутримувач будівлі-пам`ятки є Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут». Вважало, що спірне будівництво не лише порушує режим використання території пам`ятки місцевого значення «Гуртожиток Гігант», а й режим використання земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0091, на якій розташовані об`єкти освіти, включаючи зазначену пам`ятку. Вважало, що невжиття заходів забезпечення у цій справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Судом в оскаржуваній ухвалі про забезпечення позову наведено відповідні мотиви, які є вагомими та достатніми для обраного виду забезпечення.

04 липня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від Київської окружної прокуратури м. Харкова надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу необґрунтованою.

09 вересня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від Харківської обласної прокуратури надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що спірне будівництво ведеться з порушенням вимог чинного законодавства.

13 серпня 2025 року за допомогою системи «Електронний суд» від ГО «Харківський антикорупційний центр» надійшли пояснення, в яких зазначено, що спірне будівництво здійснюється з порушенням встановленого порядку здійснення будівельної діяльності і чинного законодавства, будівництво розпочато без необхідних документів дозвільного характеру.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником наведено достатньо доказів для необхідності застосування заходів забезпечення позову.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова Новіков Едуард Юрійович в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Харківської міської ради, Харківської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» про зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва та нежитлової будівлі без зміни функціонального призначення, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану, в якому просив

зобов`язати ОСОБА_3 відновити територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», охоронний № 7336-Ха, шляхом перебудови об`єкта будівництва «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по АДРЕСА_1 », забезпечивши: висоту об`єкта будівництва в межах висоти нежитлових будівель кафе літ. "П-1", літ. "Р-1" по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) до їх реконструкції, але не більше одного поверху; збільшення об`єкта будівництва не більше як на 15 відсотків зовнішніх геометричних розмірів фундаментів нежитлових будівель кафе літ. "П-1", літ. "Р-1" по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) до їх реконструкції; відстань від зовнішніх стін об`єкта будівництва до зовнішніх стін нежитлової будівлі літ. «Б-5», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), яка є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», охоронний № 7336-Ха, не менше 6 метрів;

зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди власнику Харкіській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради у користуванні земельною ділянкою площею 0,0018 га, яка примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:018:0036 ( АДРЕСА_2 ), шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану;

вирішити питання щодо судових витрат.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі ДРРП), за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані одноповерхові нежитлові будівлі кафе: літ. «П-1» загальною площею 14,4 кв.м та літ. «Р-1» загальною площею 21,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Крім того, за вказаною адресою розташована земельна ділянка з кадастровим номером :02:018:0036, площею 0.0219 га, цільове призначення: для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель кафе літ. "П-1", літ. "Р-1" (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Право власності на вказані нежитлові будівлі та земельну ділянку 26.11.2019 зареєстровано за громадянкою Вірменії ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу нежитлових будівель та земельної ділянки від 26.11.2019 № 1671, укладеного між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_3 (покупцем).

Наказом № 103м від 04.06.2021 Департаментом містобудування та архітектури Харківської міської ради Андрян Анжелі було надано містобудівні умови та обмеження (далі МУО) щодо реконструкції нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» без зміни функціонального призначення.

Наданими містобудівними умовами та обмеженнями було визначено обмеження щодо проведення будівництва відповідно до науково-проєктної документації з визначення меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу м. Харків, затвердженої наказом Міністерства культури, молоді та спорту України № 1199 від 27.02.2020. Проектування вести з урахуванням вимог діючого законодавства у сфері охорони культурної спадщини.

У подальшому, ОСОБА_3 подано Повідомлення про початок будівельних робіт по об`єкту «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові», яке зареєстровано в Реєстрі будівельної діяльності за № ХК17 від 13.08.2021.

Спірний об`єкт будівництва розташований поблизу гуртожитку «Гігант», який має таку ж саму адресу: АДРЕСА_2 .

За інформацією Департаменту культури і туризму ХОДА (далі ДКІТ ХОДА), будівля гуртожитку «Гігант» є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення, охоронний № 7336-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 04.06.2020 № 1883 (прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів від 30.04.1980 № 334 під охоронним № 14).

Вказана будівля-пам`ятка перебуває у власності держави в особі Міністерства освіти і науки України та закріплена на праві господарського відання за Національним технічним університетом «Харківський політехнічний інститут» (далі НТУ «ХПІ»), що підтверджується відомостями з ДРРП (будівля гуртожитку літ. «Б-5», загальною площею 27459,9 кв.м., житловою площею 8327,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

До органів прокуратури надійшли численні звернення громадськості, Департаменту земельних відносин Харківської міської ради, а також НТУ «ХПІ» щодо порушення забудовником, ОСОБА_3 , вимог чинного законодавства при проведенні будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, до окружної прокуратури надійшло звернення Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 28.07.2023 про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, а саме: про самовільне зайняття невстановленими особами земельної ділянки Харківської міської територіальної громади, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою будівництва закладу громадського харчування.

За вказаним фактом окружною прокуратурою розпочато кримінальне провадження № 0000226 від 11.08.2023 за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , літ. П-1 та Р-1 ОСОБА_3 проводиться будівництво нежитлової двоповерхової будівлі кафе, що будується на земельній ділянці :02:018:0036.

Під час огляду 05.09.2023 з залученням інженерів-геодезистів та працівників Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області з метою проведення топографічно-геодезичної зйомки встановлено, що територія будівництва кафе за адресою: АДРЕСА_3 та Р-1, виходить поза межі земельної ділянки :02:018:0036, та захоплює 0,0085 га земельної ділянки з кадастровим номером №:02:018:0091 та 0,0018 га земельної ділянки без кадастрового номеру.

21.12.2023 проведено додатковий огляд місця події за вказаною адресою, в ході якого проводились розрахунки інженером-геодезистом ОСОБА_5 , за наслідками проведення якого встановлено, що вказана самовільно зайнята земельна ділянка площею 0,0103 га відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови та використовується для розміщення та експлуатації об`єкта торгівлі.

Власником вказаної земельної ділянки є держава в особі Міносвіти (в частині площі 0,0085 га) та Харківська міська територіальна громада (в частині площі 0,0018 га).

Також, до окружної прокуратури надійшло звернення НТУ «ХПІ» від 31.01.2025, з якого вбачається, що відстань між об`єктом будівництва та пам`яткою архітектури гуртожитком «Гігант» за адресою: АДРЕСА_2 складає близько 1,5 метри. Вказане будівництво суттєво впливає на будівлю гуртожитку «Гігант», всі кімнати гуртожитку, що знаходяться позаду будівництва, втратять своє призначення, оскільки неможливо буде нормально забезпечувати доступ денного освітлення та доступ повітря у зазначені приміщення. Університет заперечує проти будівництва другого поверху або навіть кількох поверхів. Враховуючи викладене, Університет просить прокуратуру вжити заходи в межах компетенції щодо надання оцінки правомірності здійснення будівництва в охоронній зоні пам`ятки архітектури гуртожитку «Гігант».

Окружною прокуратурою 29.01.2025 направлено запит до Харківської обласної державної (військової) адміністрації та ДКІТ ХОДА, які є органами охорони культурної спадщини на території Харківської області, з метою з`ясування питання дотримання пам`яткоохоронного законодавства за адресою: АДРЕСА_2 .

З відповіді ДКІТ ХОДА від 07.02.2025 вбачається, що межі та режими використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу м. Харкова визначені науково-проєктною документацією «Історико-архітектурний опорний план м. Харкова. Визначення меж історичного ареалу» та Науково-проєктною документацією з визначення меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу м. Харків.

Звертаючись до суду з даним позовом прокурор посилався на не дотриманням вимог закону та дозвільної документації відповідачем під час здійснення будівельних робіт на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. "П-1" та нежитлової будівлі кафе літ. "Р-1" без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові», а також щодо зайняття спірним об`єктом будівництва частини земельної ділянки, що належить до комунальної власності Харківської міської територіальної громади.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Правова природа арешту майна чи іншого обмеження стосовно майна, вчиненого у зв`язку із провадженням у цивільній справі, полягає у обмеженні права розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, передання в заставу, іпотеку, укладення інших правочинів чи перероблення майна), при цьому за власником зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18 (провадження № 61-15167св21).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У постанові від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

Тому Велика Палата Верховного Суду констатувала, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами; 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що предметом спору у даній справі є зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва та нежитлової будівлі без зміни функціонального призначення, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, прокурор зазначив, що існує реальна загроза завершення такого будівництва (реконструкції) протягом строків розгляду справи в суді, у зв`язку з чим наведені вимоги на час ухвалення у справі рішення відповідно можуть стати неактуальними і позивачі втратять можливість ефективного захисту своїх прав в частині збереження об`єкта культурної спадщини, його території, а також в частині забудови земельної ділянки, яка належить територіальній громаді.

Здійснення відповідачкою будівельних робіт на спірному об`єкті та реєстрація права власності на таке майно значним чином ускладнить об`єктивний розгляд справи, оскільки призведе до зміни фактичних обставин, суд буде змушений оцінювати не лише законність зведення цієї будівлі, але і враховувати вже зареєстровані права власності на таку будівлю та виходити з принципу пропорційності між захистом інтересів позивачів та інтересами власника майна.

Отже, з огляду на зміст заявлених позовних вимог, предмета спору (зобов`язання відновлення територію пам`ятки містобудування та архітектури місцевого значення «Гуртожиток Гігант», шляхом перебудови об`єкта будівництва та нежитлової будівлі без зміни функціонального призначення, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок відповідача самочинно збудованого на ній паркану), невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачці або будь-яким іншим особам проводити будівельні роботи на об`єкті «Реконструкція нежитлової будівлі кафе літ. «П-1» та нежитлової будівлі кафе літ. «Р-1» без зміни функціонального призначення по вул. Пушкінській, 79 у м. Харкові» до ухвалення судового рішення у справі, може призвести до ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову в частині відновлення порушених прав позивачів.

Звертаючись до суду позивач вказує на порушення відповідачем пам`ятноохоронного законодавства, на невідповідність спірного будівництва вимогамст.ст.5, 6, 14-1, 29, 30, 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» та Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 318 від 13.03.2002.

Позивач вважає, що будівництво ведеться без отримання передбачених законодавством дозволів та погоджень, з істотним порушенням будівельних норм та правил, виходить за межі земельної ділянки та будівель належних відповідачу.

Оцінка зазначених доводів можлива лише в ході розгляду справи по суті спору та не може бути здійснена в ході розгляду судом заяви про забезпечення позову.

Однак, враховуючи, що спірне будівництво ведеться в охоронній зоні, а недотримання вимог пам`ятноохоронного законодавства може призвести до пошкодження будівлі, яка є пам`яткою містобудування та архітектури місцевого значення, в той час як позивач звертається до суду саме з метою її збереження, колегія суддів вважає, що заходи забезпечення позову вжиті судом є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проведення будівельних робіт зазначеного нерухомого майна відповідачкою до вирішення цієї справи по суті може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивачів, за захистом яких звернулися до суду, призвести до неефективності обраного позивачем способу захисту прав або інтересів.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд першої інстанції у межах вимог чинного ЦПК України здійснив належну оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і обґрунтованості заявлених вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірність ускладнення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову у цій справі у визначений позивачем спосіб.

Посилання ОСОБА_1 на постанови Верховного Суду від 07 березня 2024 року у справі № 376/918/23 та від 12 жовтня 2022 року у справі № 727/5718/21, колегією суддів не враховується, оскільки фактичні обставини у вказаних справах є відмінними від справи, що переглядається судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення заяви.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції у відповідності до принципів розумності, співмірності, норм процесуального права та правильно застосувавши норми матеріального права, обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, у зв`язку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна