Справа № 308/7142/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Данко В.Й.,

з участю секретаря судових засідань Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді, в приміщенні суду, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Єлизавета Володимирівна, про перегляд заочного рішення від 31 липня 2025 року по справі №308/7142/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 липня 2025 року, ухваленому у справі за вищевказаним позовом, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»задоволено, ухвалено стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №200499927 від 10.04.2016 року в розмірі 46056,77 (сорок шість тисяч п`ятдесят шість гривень сімдесят сім коп.) грн., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн. та витрати на професійну (правничу) правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч гривень) грн.

16.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 31.07.2025 посилаючись на те, що 27.08.2025 року подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення, однак ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.09.2025 року апеляційну скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що заочне рішення відповідно до ст. 284 ЦПК України спочатку підлягає перегляду судом першої інстанції. Враховуючи вищенаведене, просить поновити строк для звернення з заявою про перегляд заочного рішення.

Щодо предмету спору, ОСОБА_1 зазначає, що 10.04.2016 року між ТОВ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №200499927, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 13980,58 грн. з встановленим строком користування з 10.04.2016 року по 10.04.2018 року.

20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року.

Відповідач не заперечує, що між ним та ТОВ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір. Проте 10.04.2018 року строк дії договору сплинув. У зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» слід відмовити, з підстав спливу строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, просить скасувати заочне рішення від 31 липня 2025 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у сумі 3 633,60 грн.

Заявник ОСОБА_1 та її представник, адвокат Ткаченко Є.В., в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання не подали.

Представник ТОВ «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явився,будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної заяви. А тому суд, розгляд заяви про перегляд заочного рішення проводитьза їх відсутності, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 287 ЦПК України їх неявка не є перешкодою розгляду заяви.

Вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, заяви про перегляд заочного рішення та докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд розглядаючи другу умову для скасування заочного рішення виходить з того, що відповідно до ст. 288 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини, та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку ухвалив би принципово інше рішення.

На необхідність з`ясування наявності доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть вплинути на ухвалене заочне рішення неодноразово звертав увагу Верховний Суд України при підготовці Узагальнень судової практики щодо ухвалення та перегляду судами заочних рішень, зазначаючи, що зв`язку з практикою скасування заочного рішення без з`ясування, чи є у відповідачів докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, в результаті нове ухвалене рішення після скасування заочного рішення є аналогічним. Тому касаційний суд наголошує, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у цивільно-процесуальному законі, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Єдиною підставою для скасування заочного рішення відповідач наводить пропущення позивачем строків позовної давності, які слід обраховувати з моменту закінчення строку дії кредитного договору, а саме з 10.04.2018 року, та вказує, що позивач звернувся до суду лише у 2025 році, тобто після спливу більш ніж 3 років з моменту прострочення.

Так судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 23 травня 2025 року. Строк кредитування в кредитному договорі №200499927 встановлено з 10.04.2016 року по 10.04.2018 року. Таким чином обчислення строків позовної давності слід починати з 10.04.2018 року, та такий мав би закінчитись 10.04.2021 року.

Проте відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Строки позовної давності визначені ст.ст. 257-258 ЦК України. Постановою Кабінету міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, який було відмінено 30 червня 2023 року постановою Кабінету міністрів України від 27.06.2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Крім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан введено в дію Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, неодноразово продовжувався та діяв станом на момент звернення позивача до суду з даною позовною заявою 23.05.2025 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з врахуванням положень п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України позивачем не пропущено строків позовної давності звернення до суду з вказаною позовною заявою.

Тобто заявником не наведено та не надано суду будь-яких доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, та могли б призвести до ухвалення протилежного за змістом рішення, про перегляд якого просить заявник.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для скасування судового рішення, тому заява про його перегляд підлягає залишенню без задоволення.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст.ст.260, 287, 288, 354, 355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення з заявою про перегляд заочного рішення від 31 липня 2025 року по справі №308/7142/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ткаченко Єлизавета Володимирівна, про перегляд заочного рішення від 31 липня 2025 року по справі №308/7142/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику про його право на апеляційне оскарження рішення суду в загальному порядку, передбаченому ст.ст.354-355 ЦПК України, а саме на рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з моменту постановлення ухвали. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя В.Й. Данко