УХВАЛА

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 442/5797/22

провадження № 61-6339св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Сердюка В. В., Ситнік О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Експерт оцінка плюс», ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року у складі судді Грицай М. М. та постанову Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт оцінка плюс» (далі - ТОВ «Експерт оцінка плюс»), ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області (далі - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС у Львівській області), про визнання недійсними договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації транспортного засобу та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Позов обґрунтований тим, що позивач 28 липня 2011 року придбав у ОСОБА_3 автомобіль за 14 600,00 доларів США. ОСОБА_3 передав свідоцтво про реєстрацію автомобіля та посвідчену в цей день приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В. Я. довіреність, зареєстровану в реєстрі за № 1526, видану на позивача, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , згідно з якою вказані особи вправі вчиняти від імені ОСОБА_3 правочини (в тому числі продажу, обміну, позички, здачі в оренду) щодо вказаного транспортного засобу. ОСОБА_1 не звернув увагу, що термін дії довіреності до 28 липня 2016 року. Стверджує, що не реєстрував право власності на автомобіль, оскільки у автомобілі, після його придбання 28 липня 2011 року завжди знаходилися довіреність та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яких було достатньо для правомірного володіння і користування таким.

ОСОБА_3 повідомив, що після закінчення строку дії довіреності за необхідності ним буде видана повторна довіреність на ім`я позивача на новий строк.

Вказує, що шлюб між ним та ОСОБА_6 розірвано.

Після розірвання шлюбу вказаний автомобіль не був предметом поділу майна подружжя, оскільки ОСОБА_1 вирішив залишити автомобіль у тимчасовому користуванні колишньої дружини та сина ОСОБА_2 за умови можливості користування цим автомобілем позивачем, зятем і дочкою.

З 2018 року ОСОБА_1 перестав проживати у будинку АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

З 2018 року по 2021 рік ОСОБА_1 за необхідності, користувався автомобілем для власних потреб.

21 липня 2022 року від працівників Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області дізнався, що власником спірного автомобіля є ОСОБА_2 , який 16 квітня 2019 року на підставі договору комісії № 7281/19/006833 та договору купівлі-продажу № 7281/19/006833 здійснив державну реєстрацію права власності.

Згідно з цими договорами, продавцем автомобіля є ОСОБА_3 , від імені якого на підставі договору комісії виступало ТОВ «Експертна оцінка плюс». Вказував, що відповідач не сплачував кошти за придбання автомобіля, оскільки ці кошти 28 липня 2011 року сплатив ОСОБА_3 позивач, що підтверджується поясненнями ОСОБА_7 . Фактично автомобіль з 28 липня 2011 року по 16 квітня 2019 року та надалі перебував у його користуванні і не вибував з його володіння.

Станом на 16 квітня 2019 року транспортний засіб не був у володінні та користуванні ОСОБА_3 . При укладенні договору купівлі-продажу відповідач повідомив ОСОБА_3 неправдиві відомості щодо вчинення оспорюваного договору з його відома.

Позивач просив визнати недійсними договори комісії і купівлі-продажу транспортного засобу; скасувати державну реєстрації права власності на транспортний засіб здійснену 16 квітня 2019 року за ОСОБА_2 та витребувати автомобіль з незаконного володіння ОСОБА_2 .

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що на момент укладення оспорюваних договорів припинилася дія довіреності, що вказує на відсутність порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу ОСОБА_1 .

Позивач не набув права власності на спірний автомобіль. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Як наслідок, відсутні підстави для задоволення позову в частині скасування державної реєстрації транспортного засобу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Крім того, питання про витребування майна з чужого володіння може порушувати лише власник такого майна, проте позивач не є власником спірного автомобіля.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року, просить їх скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанцій не застосував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 16 грудня 2021 року у справі № 11-164сап21, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 27 липня 2022 року у справі № 334/5231/13-п, від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19, у постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц, від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 10 січня 2019 року у справі № 761/1554/16-ц, від 04 вересня 2019 року у справі № 761/24050/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 08 квітня 2020 року у справі № 611/1040/17-ц, від 31 березня 2021 року у справі №923/875/19, від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, від 05 січня 2022 року у справі № 484/789/19, від 18 листопада 2022 року у справі № 914/993/21, від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц, від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, від 13 вересня 2023 року у справі № 462/6637/21, від 15 листопада 2023 року у справі № 291/1352/20.

Суди першої та апеляційної інстанції не дослідили зібрані у справі докази та не надали цим доказам належної оцінки в ухвалених судових рішеннях. Дійшли помилкового висновку, що довіреність припинила свою дію у 2016 році після закінчення строку, на який вона видана, що позбавило позивача права надалі використовувати автомобіль на законних підставах.

Суди залишили поза увагою, що діями ОСОБА_2 були порушені права та інтереси ОСОБА_1 щодо правомірного володіння і користування спірним транспортним засобом та у випадку задоволення позовних вимог, буде відновлено становище, яке існувало до укладення спірних договорів та позивач зможе знову законно вільно володіти та користуватися автомобілем.

Аргументи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.

У липні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Підстави відкриття касаційного провадження та межі розгляду справи

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Касаційне провадження відкрито з підстав, передбаченихпунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У цій справі предметом позову є визнання недійсними договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації транспортного засобу та витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ціна позову у справі становить 259 700,00 грн тавизначена позивачем відповідно до довідки про вартість майна від 19 серпня 2022 року № 48, яка додана позивачем як додаток до позовної заяви.

Так, відповідно до довідки про вартість майна від 19 серпня 2022 року № 48, вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Т4, фургон малотонажний - В, з об`ємом двигуна 1896 см3, тип двигуна - дизель, який був в експлуатації, 2002 року випуску, з середньостатистичним пробігом 609 900 км, згідно з офіційного періодичного додатку до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів «Бюлетеня автотоварознавця» № 124, виданого Інформаційно-обчислювальним центром союзу експертів України, станом на 19 серпня 2022 року становить 259 700,00 грн.

Отже, ціна позову у справі щодо майнової вимоги не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час звернення із касаційною скаргою 30 квітня 2024 року (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Крім цього, предметом позову є вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації транспортного засобу та в цій частині справа є незначної складності і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою відповідно до закону, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки стаття 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 «Загальні положення» ЦПК України, то вона поширюється й на стадію касаційного провадження.

Касаційна скарга заявника не містить посилання на випадки, визначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, як і посилання на докази на їх підтвердження.

Отже, Верховний Суд встановив, що провадження за касаційною скаргою у справі, що переглядається, відкрито помилково, оскільки скарга подана на судове рішення у малозначній справі та з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, тому дійшов висновку про закриття касаційного провадження.

Доводи касаційної скарги, хоча і містять посилання на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди із встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, потрібно вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17, провадження № 14-53цс19, зазначила, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, касаційне провадження у справі належить закрити.

Вказаний правовий висновок підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, які з огляду на викладене, виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну і предмет позову, складність справи і її значення для сторін і суспільства та не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Оскільки Верховний Суд відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у малозначній справі, то є підстави для закриття касаційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 396 ЦПК України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Верховний Суд зазначає, що під час вирішення питання про закриття касаційного провадження у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а встановлюється наявність підстав чи відсутність таких підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, немає підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт оцінка плюс», ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, про визнання недійсними договорів комісії і купівлі-продажу транспортного засобу, скасування державної реєстрації транспортного засобу та витребування майна із чужого незаконного володіння закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

О. М. Ситнік