Номер провадження 2/754/5221/25
Справа №754/7238/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Гуцул Д.Г.

представника позивачки ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в сумі 46 061,39 грн,

Суть спору. Стислий виклад позиції Позивача

06.05.2025 представник Позивачки засобами поштового зв`язку звернувся до Суду з цим позовом, просить стягнути з Відповідача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 43 061,39 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що Відповідач є винуватцем ДТП, внаслідок чого автомобіль Позивачки отримав механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача як водія транспортного засобу була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант", яка визначила розмір страхового відшкодування у сумі 37 748,61 грн. Ця сума була виплачена Позивачці МТСБУ у зв`язку зі скасуванням ліцензії.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, складеного на замовлення Позивачки вартість відновлювального ремонту становить 81729,98 грн Позивачка здійснила ремонт транспортного засобу на суму 80 810,00 грн.

З огляду на це, Позивачка вимагає від Відповідача стягнути недоплачену суму відшкодування у розмірі 43 061,39 грн.

Стислий виклад позиції Відповідача

05 серпня 2025 року представник Відповідача засобами "Електронний суд" надіслав до Суду відзив на позовну заяву.

Відповідач заперечує проти позову з таких підстав:

відповідно до Звіту, що надала Позивачка, вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу складників, або інакше кажучи матеріального збитку, становить 43 614,15 грн. У межах цієї суми Відповідач не є належним відповідачем, оскільки відповідальність за виплату цієї суми лежить на МТСБУ;

Позивач безпідставно намагається стягнути з Відповідача невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі, що становить принаймні 5 865,39 грн (43 614,15 грн - 37 748,61 грн.);

МТСБУ перерахувало відшкодування безпосередньо Позивачці, зобов`язання з оплати ПДВ у МТСБУ не виникло. Відповідно, таке зобов`язання не може бути покладене і на Відповідача, чия відповідальність є виключно субсидіарною;

Позивачка має довести не лише розмір спричиненої шкоди та розмір фактично понесених витрат на відновлення, але і розмір отриманого страхового відшкодування. Позивачка не надала до Суду розрахунку МТСБУ, на підставі якого була виплачена сума 37 748,61 грн, а також відсутні акти огляду та звіти, якими керувався страховик, тому обґрунтованість виплати не підтверджена;

у справі наявні два звіти з різними сумами відновлювального ремонту: один від Позивачки (81 729,98 грн) і другий від страхової компанії (76 524,94 грн).

Клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі

Суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В ухвалі про відкриття провадження у справі Позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву.

5 серпня 2025 року представник Відповідача направив представнику Позивачки відзив на позовну заяву до електронного кабінету учасника справи в підсистемі "Електронний суд". Тобто представник Позивачки мав право подати відповідь на відзив до 12 серпня 2025 року.

06 серпня 2025 року Суд відклав розгляд справи за клопотанням представника Позивача для надання можливості надати відповідь на відзив на позовну заяву.

24 вересня 2025 року, у день судового засідання, представник Позивачки подав до Суду відповідь на відзив, тобто з пропуском строку встановлного судом.

У судовому засіданні представник Позивача усно заявив клопотання про визнання поважними причини пропуску строку, посилаюсиь на свою хворобу.

З огляду на відсутність будь-яких доказів, а також тривалий період між судовими засіданнями (49 грн), Суд визнав, що причини пропуску строку не є поважними.

Відповідно до частини другої статті 126 ЦПК України, яка встановлює, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, Суд вирішив, що відповідь на відзив слід залишити без розгляду.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявлися, про розгляд справи повідомлені належним чином, тому Суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

28 листопада 2024 року о 18:00 Відповідач, керуючи автомобілем марки "Renault" д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Олександри Екстер, буд. 8, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Водій порушив вимоги пункту 13.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2024 у справі № 754/17251/24 Відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 24.12.2024.

07 січня 2025 року на замовлення Позивачки оцінювач ФОП ОСОБА_4 здійснив оцінку вартості матеріального збитку, завданого її транспортному засобу внаслідок ДТП (звіт № 02-01-2024).

За результатами проведеної оцінки вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 81 729,98 грн, коефіцієнт фізичного зносу становить 0,70, вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу 43 614,15 грн, включаючи ПДВ на запасні деталі.

У цьому звіті сума збитку визначалася за методикою товарознавчої експертизи із застосуванням витратного та порівняльного підходів і включала: ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження - 289 388 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ (за калькуляцією AUDATEX із зазначенням вартості робіт, матеріалів і заміни пошкоджених деталей) - 81 729,98 грн; коефіцієнт фізичного зносу складових КТЗ - 0,70, застосований для визначення реальної вартості відновлювального ремонту з урахуванням віку та пробігу автомобіля; після застосування коефіцієнта зносу вартість відновлювального ремонту становила 43 614,15 грн, що й визначено як розмір матеріального збитку, завданого власнику КТЗ.

Цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована у ТДВ СК "Альфа-Гарант", за замовленням якого ФОП ОСОБА_5 11.12.2024 склав акт огляду транспортного засобу № ЦВ/24/8808 SKR (дефектна відомість), у якому, зокрема, зазначено перелік пошкоджень автомобіля та визначено обсяг відновлювальних робіт, а саме: підлягають заміні: вставка накладки заднього бампера ліва та права, задній бампер, кришка багажника, лівий і правий задні ліхтарі, задня частина кузова; підлягають ремонту: задній бампер, кронштейн бампера, кріплення заднього правого ліхтаря; підлягають фарбуванню: задній бампер та кришка багажника; пошкодження, що не пов`язані з ДТП: задня панель, розрив ЛФП.

25 лютого 2025 року на замовлення ТДВ СК "Альфа-Гарант" ФОП ОСОБА_5 здійснив оцінку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За результатами проведеної оцінки вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 76 524,94 грн (з ПДВ) на вартість необхідних для ремонту матеріалів та складових.Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу становить 42 841,33 грн (з ПДВ), що без урахування ПДВ становить 37 748,61 грн на вартість необхідних для ремонту матеріалів та складових.

У цьому звіті сума збитку визначалася за методикою товарознавчої експертизи із застосуванням витратного та порівняльного підходів і включала: ринкову вартість КТЗ на момент пошкодження - 361297,55 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ (за калькуляцією AUDATEX )76 524,94 грн (в т.ч. ПДВ)(ПДВ нараховувалось на вартість необхідних для ремонту матеріалів - 16120,50 грн та вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту - 48 119,44 грн); застосування коефіцієнта фізичного зносу відповідно (для авто понад 12 років - Ез = 0,7); вартість ремонту з урахуванням зносу становить 42 841,33 грн.

18 березня 2025 року ТДВ СК "Альфа-Гарант" втратило асоційованого члена МТСБУ та припинило членство МТСБУ (відповідь № 28745 від 24.07.2025 на запит адвоката Відповідача), тому замість ТДВ СК "Альфа-Гарант" МТСБУ 14 квітня 2025 року виплатило Позивачці 37 748,61 грн визначену суму страхового відшкодування без ПДВ (доказ - виписка про рух коштів від 15.04.2025 № ALDLK226CMEAKFHA).

Позивачка відремонтувала автомобіль, сплативши 80 810,00 грн, що підтверджується такими доказами:

(1) рахунок на оплату по замовленню № 29 від 20 лютого 2025 року на суму 80 810,00 грн, в якому застережено, що ФОП ОСОБА_6 не є платником податку на прибуток на гальних підставах;

(2) акт на виконані роботи № 45 від 20 лютого 2025 року, що підписаний Позивачем та ФОП ОСОБА_6 . У цьому акті вказано перелік наданих послуг та куплені товари на суму 80 810,00 грн, що включають: - послуги: бампер задній - зняття/встановлення - 1 500 грн; бампер задній - ремонт - 5 000 грн; бампер задній - фарбування - 3 500 грн; кришка багажника - зняття/встановлення - 1 500 грн; кришка багажника - заміна - 2 000 грн; кришка багажника - фарбування - 3 500 грн; підсилювач заднього бампера - заміна - 1 200 грн; ліве заднє крило - фарбування - 2 600 грн; праве заднє крило - фарбування - 2 600 грн; задня панель кузова - заміна - 1 200 грн; ниша запасного колеса - фарбування - 1 200 грн; кришка заднього крила - фарбування - 2 200 грн; порог заднього бампера - фарбування - 1 200 грн. - товари: лакофарбувальні матеріали - 12 800 грн; кришка багажника (задня) - 20 800 грн; ліхтар задній лівий комбінований - 8 650 грн; ліхтар задній правий комбінований - 8 650 грн; підсилювач заднього бампера - 1 960 грн; накладка заднього бампера права - 190 грн; накладка заднього бампера ліва - 1 960 грн.

(3) квитанція № 2.98651537.1 від 25 лютого 2025 року на суму 80 810,00 грн, що підтверджує перерахування коштів ФОП ОСОБА_6 , призначення платежу "сплата зг рах № 29 від 20.02.2025 р. за ремонт "Nissan Teana" д.н.з. НОМЕР_2 ";

16 квітня 2025 року Позивачка звернулась до Відповідача з письмовою вимогою про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у сумі 43061,39 грн (80810 -37748,61) (докази - вимога від 16.04.2025, опис вкладення та накладна № 109).

Відповідач добровільно не сплатив суму завданої шкоди.

Зміст спірних правовідносин полягає у вимозі Позивачки до Відповідача про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Ця шкода є різницею між фактичними витратами на ремонт автомобіля та сумою страхового відшкодування, виплаченого МТСБУ.

ОЦІНКА СУДУ

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (частина перша, пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом цієї норми, за загальним правилом: по-перше, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі; по-друге, це робить особа, яка безпосередньо її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Це означає, що шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відповідальність винної особи виникає лише в тому разі, коли розміру страхового виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (надалі - Поліс ОСЦПВ) недостатньо для повного покриття завданої шкоди.

Відповідальність винної особи розраховується як різниця між повним розміром шкоди та страховою виплатою за Полісом ОСЦПВ. Іншими словами винна особа несе відповідальність лише за ту частину шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням.

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов?язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV)) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Сума страхового відшкодування за договором (Полісом ОСЦПВ) визначається з урахуванням положень Закону, який встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV), - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону № 1961-IV).

Водночас реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу (див. висновок Верховного Суду щодо застосування статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України у постановах від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, від 08 вересня 2025 року у справі № 161/3803/24). І якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації (постанова Верховного Суду від від 08.09.2025 у справі № 161/3803/24).

Якщо транспортний засіб фактично відремонтований, то розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт (висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц (провадження № 61-9687св18)), Такі висновки викладено також у постановах Верховного Суду у справах: № 753/19288/14-ц від 30.10.2019 року; № 591/3152/16-ц від 25.03.2019 року, у яких Верховний Суд зазначив, що коли автомобіль вже фактично відновлений, то суд не може взяти до уваги експертне дослідження та повинен визначати розмір відновлювального ремонту на підставі саме документів, які підтверджують здійснення такого ремонту.

Тому правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (див. висновок Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

У статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У справі, що розглядається, транспортний засіб фактично відремонтований, тому розмір збитку визначається як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. Позивачка на підтвердження понесення витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу надала: акт виконаних робіт, квитанцію про сплату коштів, рахунок на оплату, видані ФОП, який здійснював ремонт автомобіля. Ці документи підтверджують фактичний розмір сплачених Позивачкою коштів за ремонт транспортного засобу у сумі 80 810,00 грн без ПДВ.

МТСБУ виплатило на користь Позивачки 37 748,61 грн - суму страхового відшкодування без ПДВ, що є вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зносу.

Водночас Позивачка довела фактичне понесення витрат на ремонт транспортного засобу, а страхове відшкодування не покрило їх у повному обсязі, тому Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги у частині стягнення з Відповідача різниці між фактичними витратами та сумою страхової виплати з урахуванням зносу у розмірі 43 061,39 грн без ПДВ.

Надані до матеріалів справи звіт про оцінку вартості матеріального збитку та акт огляду транспортного засобу, складені на замовлення ТДВ "СК Альфа-Гарант", спростовують доводи представника Відповідача про відсутність документів, на підставі яких була здійснена виплата, та підтверджують правомірність її проведення.

Що стосується різниці вартості відновлювального ремонту, визначеної у наданих звітах про оцінку збитків, суд важає, що ці показники не мають значення для вирішення цієї справи, оскільки предметом стягнення є різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні.

У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем, що узгоджується з висновком Верховного Суду в постанові від 30 жовтня 2019 року в справі № 753/19288/14-ц.

Суд визнає необгрнутованими доводи представника Відповідача щодо стягнення ПДВ, оскільки Позивачка здійснювала ремонт транспортного засобу у фізичної особи-підприємця, який не є платником ПДВ, у зв`язку з чим вартість виконаних робіт та придбаних матеріалів не включала ПДВ, а відповідно сплата ПДВ Позивачкою не здійснювалась.

Заперечуючи проти позовних вимог та розміру збитків Відповідач не надав доказів на спростування розміру майнової шкоди, завданої Позивачу внаслідок ДТП, не заявляв клопотання про призначення судової експертизи.

За вказаних обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати із вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Позивачка сплатила судовий збір - 1211,20 грн (квитанція від 06.05.2025), а також понесла витрати за проведення оцінки вартості збитку - 3 000,00 грн (платіжна інструкція від 08.01.2025).

Суд задовольнив позовні вимоги повністю, тому судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 43 061,39 грн

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір - 1211,20 грн, 3000,00 грн - витрати за проведення оцінки вартості збитку.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (Стягувач) ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач (Боржник) ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

суд підписує 02.10.2025 року рішення без проголошення, оскільки у призначений день для проголошення судового рішення учасники справи не з`явилися.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО