Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1289/24 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є. О.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу № 288/1289/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Проценка Юрія Миколайовича, на ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 7 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Зайченко Є. О,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики, укладеним між ним та відповідачем 27 вересня 2023 року, у розмірі 3305083,40 грн, у тому числі: 3114970 грн заборгованості за позикою, 2496,15 грн інфляційних нарахувань, 9397,75 грн інфляційних витрат та 155748,50 грн штрафу.

Ухвалою Попільнянского районного суду Житомирської області від 7 травня 2025 року справу передано на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Проценко Ю.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до Попільнянського районного суду Житомирської області.

Зокрема, зазначає, що у пункті 6.1 договору безпроцентної позики, який був укладений між сторонами від 27 вересня 2023 року, передбачено, що сторони домовились про те, що всі спори, пов`язані з виконанням даного договору, будуть вирішуватись в Попільнянському районному суді Житомирської області, оскільки договір укладено у селі Андрушки, Житомирського району, та його виконання має здійснюватись за місцем укладення та проживання позивача.

Звертаючись з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики саме до Попільнянського районного суду, позивач послався на положення частини восьмої статті 28 ЦПК України, яка надає можливість звернутися до суду за місцем виконання договору позики.

Ухвалою Попільнянського районного суду від 29 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Суд виходив з того, що вказана справа підсудна Попільнянському районному суду Житомирської області. ОСОБА_1 правильно визначив підсудність, а тому Попільнянський районний суд правомірно відкрив провадження у справі.

Проте, при вирішенні питання про передачу справи до іншого суду за встановленою підсудністю суд виходив з того, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись загальним правилом, визначеним ст. 27 ЦПК України, а саме, що позов до фізичної особи пред`являється в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень вказаної норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з наступних умов: в договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Таким чином, у даному випадку справа підлягає розгляду Попільнянським районним судом Житомирської області, за місцем виконання договору позики.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення на підставі наступного.

Передаючи справу за підсудністю, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа непідсудна Попільнянському районному суду Житомирської області та її необхідно надіслати за підсудністю до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, а саме за місцем реєстрації відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду. Для визначення підсудності спору суду необхідно з`ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, поряд з даним загальним правилом, процесуальним законом передбачено альтернативний порядок визначення підсудності за вибором позивача, у визначених законодавцем випадках.

Стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.

Частиною восьмою статті 28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Специфіка правовідносин щодо повернення грошових коштів не свідчить про те, що їх виконання можливе лише в певному місці. Параграфом 3 глави 2 розділу І ЦПК України не передбачено територіальну юрисдикцію (підсудність) за домовленістю між сторонами, тобто договірну підсудність, а тому підсудність цієї справи визначається за загальними правилами, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування відповідача.

Подібний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 06 квітня 2021 року в справі № 344/16135/19 (провадження № 61-1688св20).

Верховний Суд у Постанові від 20 січня 2021 року у справі № 127/30671/18 вказав на те, що відповідно до положень зазначеної норми (ч.8 ст.28 ЦПК України) за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з наступних умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Враховуючи, що у договорі безпроцентної позики сторони не визначили місце виконання зобов`язання, тому до позову про стягнення боргу за таким договором застосовується загальна підсудність.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу представник позивача наголошував на тому, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд дійшов висновку про те, що вказана справа підсудна Попільнянському районному суду Житомирської області. Проте у подальшому, після відкриття провадження, суд вказав на ту обставину, що справа підсудна Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області.

Проте, наявність таких протилежних за змістом висновків суду не свідчить про обгрунтованість апеляційної скарги.

Цивільним процесуальним законодавством передбачена можливість передачі справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудність на стадії розгляду справи по суті. Однак така можливість передбачена у виняткових випадках та за наявності чітко визначених умов.

Так, відповідно до положень пункту1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції ( підсудності) іншого суду.

Частиною другою статті 31 ЦПК України також визначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудна іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Отже, за змістом цієї норми визначальним є дотримання судом умови про те, що справа була прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності.

Матеріали справи свідчать про відсутність підстав стверджувати про те, що дана справа була прийнята Попільнянським районним судом Житомирської області до свого провадження з додержанням правил підсудності, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями частини шостої статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

У частині восьмій статті 187 ЦПК України вказано, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

У спірних правовідносинах відповідачем є ОСОБА_2 , що підтверджується змістом договору безпроцентної позики та розпискою. Місцем реєстрації відповідача у позові та договорі позики зазначено: АДРЕСА_2 .

Проте, у позовній заяві по батькові відповідача було помилково зазначено « ОСОБА_3 ».

На виконання вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України суд скористався даними Єдиного державного демографічного реєстру, однак також помилково зазначив у параметрах запиту прізвище, ім`я та по батькові відповідача « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_2 ».

У відповіді №615035 від 29 травня 2024 року на цей запит зазначено про те, що за вказаними параметрами особу не знайдено.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що матеріали справи не містять інформації про те, що судом першої інстанції були виконані вимоги частини шостої статті 187 ЦПК України щодо звернення у встановлений строк до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 травня 2024 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 11 год. 19 лютого 2025 року.

4 березня 2025 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій відповідачем зазначено: « ОСОБА_2 ».

8 квітня 2025 року суд звернувся до Центру надання адміністративних послуг Бердичівської міської ради із запитом щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування) ОСОБА_2 .

22 квітня 2025 року відділом з питань реєстрації виконкому Бердичівської міської ради Житомирської області надано інформацію про те, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 є : АДРЕСА_1 .

Отже, зареєстрованим місцем проживання відповідача є м. Бердичів, що територіально відноситься до підсудності Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

З огляду на ту обставину, що впродовж двох днів після надходження позовної заяви суд, в порушення вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, не звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, а також невірно зазначив параметри запиту до Єдиного державного демографічного реєстру, слід дійти висновку про те, що провадження у даній справі відкрито з порушенням правил підсудності, що виключає можливість застосування положень частини другої статті 31 ЦПК України й продовження розгляду справи Попільнянським районним судом Житомирської області.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про передачу справи на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Проценка Юрія Миколайовича, залишити без задоволення, а ухвалу Попільнянського районного суду Житомирської області від 7 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуюча: Судді: