Справа №751/7459/25
Провадження №4-с/751/40/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року місто Чернігів

у складі: головуючого-судді Топіхи Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Островської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника.

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконною бездіяльності Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 та просить зобов`язати скасувати арешт з нерухомого майна, а саме частини квартири АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 28 березня 2004 року та договору дарування від 20 березня 2007 року заявник є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Під час оформлення договору купівлі-продажу своєї квартири заявник дізнався від нотаріуса про те, що постановою Новозаводського відділу державної виконавчої служби від 01 квітня 2009 року на частину його квартири накладений арешт. Заявник звернувся з письмовою заявою до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з належного йому нерухомого майна та отримав відповідь, що у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження.

Зазначає, що за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно, порушується його право на вільне володіння майном. Відсутність відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність правових підстав для продовження дії арешту майна боржника.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від

29 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

У судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 березня 2004 року ОСОБА_1 та членам його сім`ї ОСОБА_2 в рівних частинах належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно з договором дарування частини квартири від 20 березня

2007 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 частину квартири, що розташована в

АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Право власності ОСОБА_1 на частину зазначеної квартири підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації від 21 березня 2007 (а.с. 17).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.20).

Згідно з відомостями Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника б/н від 01 квітня 2009 року, реєстраційний номер обтяження 8601023 на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт (а.с. 20).

Відповідно до відповіді в.о. начальника Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30 червня 2025 року в ході перевірки даних в автоматизованій системі виконавчого провадження, в тому числі електронного архіву виконавчих проваджень та спецрозділу, інформації щодо виконавчого провадження під час виконання якого винесено постанову б/н від 01 квітня 2009 та накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 , не знайдено. Ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову про арешт майна боржника, та встановити наслідки його завершення немає можливості. У відділі відсутні виконавчі документи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 . Враховуючи викладені обставини, відділ не має правових підстав та технічної можливості для зняття арешту з майна належного ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 03 вересня 2025 року відсутні відкриті будь-які виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , в Єдиному реєстрі боржників інформація щодо вказаного боржника відсутня (а.с. 27, 28).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Проте у справі відсутні докази про наявність будь-якого виконавчого провадження, у якому ОСОБА_1 є боржником.

Вичерпний перелік випадків, у яких державний виконавець (виконавець) вправі чи зобов`язаний зняти арешт з майна боржника міститься у частинах 2-4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року в справі

№ 2/0301/806/11 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинне призводити до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Арешт, який є об`єктом судового розгляду, перешкоджає скаржнику користуватися та розпоряджатися належною йому власністю на власний розсуд, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України.

Існування арешту майна ОСОБА_1 наразі не направлено на виконання рішення суду, а лише створює обмеження у вільному володінні майном. Внаслідок арешту нерухомого майна він по цей час перебуває у ситуації, в якій до нього на невизначений термін застосовано обмеження права володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ця ситуація суперечить принципу правової визначеності.

На підставі викладеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця Новозаводського районного відділу державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 01 квітня 2009 року.

У задоволенні решти вимог скарги про визнання незаконною бездіяльності Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту з майна ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 12, 19, 258-260, 448-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії щодо скасування арешту з нерухомого майна задовольнити частково.

Зобов`язати Новозаводський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме з частини квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник: ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )

Суб`єкт оскарження: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул. Княжа,

буд. 28)

Суддя Р.М. Топіха