Справа №464/4404/24
пр № 6/464/98/25
У Х В А Л А

03 вересня 2925 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова у складі судді Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 через електронний кабінет звернулася до Сихівського районного суду м.Львова суду із заявою про розстрочення виконання постанови Львівського апеляційного суду рівними частинами щомісячно терміном на 12 місяців.

У порядку ч.2 ст.183 ЦПК України до даної заяви на стадії виконання судового рішення додано доказ надіслання такої іншим учасникам справи.

Як регламентовано ст.435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Сторони повідомлені про розгляд справи через електронний кабінет.

Заявником через електронний кабінет подано заяву про розгляд справи без її присутності.

З огляду, що особи, які беруть участь у справі, з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства повідомлялися про розгляд заяви, у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає вирішенню питання про розстрочення виконання судового рішення.

У зв`язку із неявкою в судове засідання 02 вересня 2025 року всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вирішуючи ініційоване питання про розстрочення виконання судового рішення, установив наступне.

У ст.129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У силу приписів ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

У порядку ч.4 ст.263 ЦПК України при застосуванні норм права суд ураховує наступні висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018: системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 13 листопада 2024 року у справі № 464/4404/24 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 13 липня 2019 року у розмірі 138199,07 грн станом на 21 березня 2024 року, а також 3028,00 грн судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 02 липня 2025 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір заборгованості зі 138199,07 грн до 67863,82 грн, а також судового збору - до 824,37 грн судового збору.

Заявник, заявляючи вимоги про розстрочення судового рішення, покликається на скрутне матеріальне становище, у підтвердження чого долучає низку договорів про реструктуризацію в банках та фінансовій установі, а також історію по картковому рахунку АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Перелічені письмові докази у своїй сукупності безумовно достовірно не підтверджують майновий стан заявника в цілому. Зокрема, відсутні відомості про: отримання чи неотримання доходів, з яких утримуються/не утримуються суми податків, відсутність/наявність нерухомого та рухомого майна, про склад сім`ї тощо. За таких обставин реальна оцінка фінансового стану особи неможлива.

З огляду на викладене у заяві про розстрочення виконання рішення суду не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових, а ті обставини, на які посилається заявник, не носять такого характеру.

Беручи до уваги викладене, заявником не доведено підставності вимог про розстрочення судового рішення, у зв`язку з чим суд дійшов переконання про відмову у задоволенні заяви за необґрунтованістю. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду та доводили протилежне. Сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Повне судове рішення складено та підписано 03 вересня 2025 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО