КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6285/2025 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від20 листопада 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виробничого кооперативу «Олексій Лук`янов», ОСОБА_2 , Кредитної спілки «Ростовщик», Повного товариства «Олексій Лук`янов» і Компанія «Ломбард «Ростовщик» про стягнення грошових коштів за вкладами,-

установив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Виробничого кооперативу «Олексій Лук`янов», ОСОБА_2 , КС «Ростовщик», Повного товариства «Олексій Лук`янов» і Компанія «Ломбард «Ростовщик» про стягнення грошових коштів за вкладами.

Просила суд, стягнути з відповідачів на її користь грошові кошти за усіма неповернутими грошовими вкладами у загальній сумі 2827922,80 грн.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про поновлення процесуального строку для подання заяви про збільшення позовних вимог, прийняття заяви про збільшення позовних вимог у редакції від 20 вересня 2024.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку для подачі заяви про збільшення позовних вимог від 20 вересня 2024 року по зазначеній вище справі.

Заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 20 вересня 2024 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що первісну заяву про збільшення позовних вимог від 14 травня 2024 року їй було повернуто судом першої інстанції в судовому засіданні 23 липня 2024 року без постановлення про це відповідної ухвали, та з посиланням на те, що нею, до заяви, не долучено докази її направлення сторонам.

Крім того, вказує, що не розглянувши її первісну заяву про збільшення позовних вимог від 14 травня 2024 року під час судового засідання 23 липня 2024 року, судом першої інстанції постановлено ухвалу від 23 липня 2024 про проведення підготовчого судового засідання, та зазначено що підготовчі дії закінчено, й справа підлягає призначенню до розгляду по суті.

Зазначає, що після повернення їй первісної заяви від 14 травня 2024 року, вона 25 липня 2024 року, негайно, направила її сторонам по справі.

Крім того, вказує, що оскільки заяву про збільшення розміру позовних вимог від 14 травня 2024 року повернуто їй в судовому засіданні без постановлення про це відповідної ухвали, та з урахуванням того, що ухвала про проведення підготовчого судового засідання від 23 липня 2024 року не підлягає скарженню, а тому повернення заяви про збільшення розміру позовних вимог від 14 травня 2024 року нею не оскаржувалось в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене, нею, до суду першої інстанції, 20 вересня 2024 року було подано клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про збільшення розміру позовних вимог та власне саму заяву.

Таким чином, на її думку, оскільки первісну заяву про збільшення позовних вимог було подано нею вчасно (14 травня 2024 року), тобто до закінчення підготовчого засідання, проте повернуто з підстав не долучення доказів її направлення сторонам, то суд першої інстанції передчасно та необґрунтовано постановив ухвалу про відмову у поновленні їй процесуального строку для подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20 вересня 2024 року.

Просила суд, скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року про проведення підготовчого засідання. Скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року та поновити процесуальний строк для подання заяви про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що скаржник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, поміж іншого, просить суд скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року про проведення підготовчого засідання.

Разом з цим, ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу.

Вказана норма не передбачає можливості оскарження ухвали суду першої інстанції про проведення підготовчого засідання, тобто ухвали про закінчення підготовчих дій та призначенню справи до розгляду по суті.

Отже, апеляційна скарга в частині оскарження ОСОБА_1 ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року апеляційним судом не переглядається, з наведених вище підстав.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги в частині оскарження ОСОБА_1 ухвали Дарницького районного суду м. Києва 20 листопада 2024 року, законність та обґрунтованість вказаної ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 20 вересня 2024 року, суд першої виходив з того, що будучи присутньою у підготовчому судовому засіданні, при подачі заяви про збільшення позовних вимог, вимоги до заяви про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 не були дотримані, що стало наслідком для застосування судом до такої заяви ч.5 ст. 49 ЦПК України, таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що причини пропуску процесуального строку по заяві про збільшення позовних вимог від 20 вересня 2024 року є неповажними,

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до частин 3-4 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно з ч. 6 ст. 127 ЦПК України, пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 березня 2024 року було прийнято до розгляду зазначену вище позовну заяву, відкрито проводження та призначено справу до розгляду в підготовче засідання на 21 травня 2024 року.

В судове засідання 21 травня 2024 року належним чином повідомлена позивач не з`явилась, за наслідком неявки сторін суд відклав підготовче судове засідання на 23 липня 2024 року.

Я вбачається з протоколу судового засідання від 23 липня 2024 року позивач була присутня та брала участь у підготовчому судовому засіданні.

Крім того, 23 липня 2024 року у підготовчому судовому засіданні заяву про збільшення розміру позовних вимог від 14 травня 2024 року було повернуто ОСОБА_1 та застосовано судом до такої заяви ч.5 ст. 49 ЦПК України.

Тобто, подаючи заяву про збільшення розміру позовних вимог від 14 травня 2024 року, позивач, будучи належним чином повідомлена про призначене підготовче судове засідання на 21 травня 2024 року, не з`явилась, та як наслідок питання про прийняття до розгляду чи повернення заяви ОСОБА_1 від 14 травня 2024 року про збільшення розміру позовних вимог вирішувалось у підготовчому судовому засіданні, яке було відкладено на 23 липня 2024 року, та відповідно 23 липня 2024 року до заяви застосовано положення ч. 5 ст. 49 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 липня 2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 20 листопада 2024 року.

Після закриття підготовчого провадження, яке проведено за участі позивача (23 липня 2024 року), позивач(майже через два місяці) звернулась до суду із заявою від 20 вересня 2024 року про поновлення процесуального строку для подання заяви про збільшення позовних вимог, прийняття заяви про збільшення позовних вимог у редакції від 20 вересня 2024 року із наданими документами про дотримання ч.5 ст. 49 ЦПК України - направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

В судове засідання 20 листопада 2024 року позивач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, не заявилась. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що будучи присутньою у підготовчому судовому засіданні, при подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог, вимоги до заяви про збільшення позовних вимог позивачем не були дотримані, що стало наслідком для застосування судом до такої заяви ч.5 ст. 49 ЦПК України, а відтак, причини пропуску процесуального строку по заяві про збільшення розміру позовних вимог від 20 вересня 2024 року (подано до суду майже через два місяці після повернення позивачу первинної заяви від 14 травня 2024 року) є неповажними.

Отже, ураховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про відсутність поважних причин для поновлення пропущеного позивачем строку подання заяви про збільшення позовних вимог від 20 вересня 2024 року.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню, як таке, що постановлене з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба

Т.О. Писана