Справа № 183/1948/25
№ 2-о/183/146/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участі: секретаря судового засідання Моісєєва К. А., представника заявниці ОСОБА_1 , заявниці ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Андрієнка К. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про:

- встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_4 , який безвісті зник, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2012 року по 16 липня 2022 року, до дня його зникнення безвісти,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 (надалі заявниця) звернулася через представника адвоката Михайленка Д. П. до суду з указаною заявою.

В обґрунтування заяви вказує, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_4 з 2012 року. В період спільного проживання у ОСОБА_4 та заявниці народилася спільна дитина донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У квітні 2022 року ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, однак під час виконання дій передбачених законом та військовими операціями, зник безвісті (на даний час до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області подано заяву про оголошення ОСОБА_4 померлим). Заявниця впродовж спільного проживання і по день безвісті зникнення ОСОБА_4 жила з ним однією сім`єю, вони виховували спільну дитину, піклувалися про доньку, спільно займалися побутом, спільно вирішували питання життєзабезпечення сім`ї, витрачаючи кошти на спільні цілі, спільно проводили дозвілля, святкували дні народження та інші події. З часу сумісного проживання ОСОБА_2 виконувала обов`язки дружини, а ОСОБА_4 виконував обов`язки чоловіка та батька. ОСОБА_4 турбувався про заявницю, забезпечував її та дитину матеріально. Вони були пов`язані спільним побутом, одним місцем проживання, спільним бюджетом. Як заявниця, так і ОСОБА_4 відповідально ставилися до виховання та навчання дочки, в однаковій мірі цікавилися проблемами своєї дитини, разом відвідували батьківські збори, були присутні на дитячих ранках, весь вільний час проводили в сім`ї з дитиною. Заявниця була домогосподаркою в сім`ї, займалася доглядом, вихованням дитини, готувала їжу, приймала участь у вирощуванні городніх культур, дбайливо відносилася до будинку та надвірних споруд. Вони разом працювали за для сім`ї, робили ремонти, покращували благоустрій спільного проживання.

Наголошує, що обставини проживання підтверджуються поясненнями сусідки ОСОБА_6 , актом щодо встановлення місця проживання, належністю будинку, в якому проживає заявниця, ОСОБА_4 , зазначенням ОСОБА_4 в анкеті (в особовій картці) у військовій частині НОМЕР_1 членами своєї родини доньки ОСОБА_5 та дружини (цивільної) ОСОБА_2 , характеристикою вихованки дошкільного закладу та Миколаївського ліцею Губиниської селищної ради Дніпропетровської області ОСОБА_5 , спільними фотографіями ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Вказує, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу надасть заявниці змогу реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов`язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій. Крім того, встановлення вказаного факту необхідне заявниці для вжиття заходів щодо подальшої реалізації права на отримання грошової компенсації (допомоги) у зв`язку з визнання ОСОБА_4 померлим під час виконання обов`язків по захисту Батьківщини. Без визнання цього факту заявниця не може реалізувати свої соціально-економічні права, зокрема пов`язані із отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій.

Постановленою судом ухвалою від 03 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.

12 березня 2025 року судом отримано пояснення заінтересованої особи-1, Міністерства оборони України, щодо заяви. Згідно з поясненнями, представник Міністерства оборони України вказав, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин. Суттєвою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти, мають певні права та обов`язки тобто передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Згідно з неодноразовими висновками Верховного Суду належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Ознаками, за наявності яких можна стверджувати, що особи належать до однієї сім`ї є спільність їх проживання, пов`язаність спільним побутом та наявність у них по відношенню один до одного взаємних прав та обов`язків. Показання свідків та спільні фотографії, не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сім`єю без державної реєстрації.

Вказує, що з урахуванням Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України постановив Постанову № 168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необхідним встановлення кола родинного зв`язку ОСОБА_4 .

Наголошує, що належними та допустимими доказами не підтверджено, чи перебував зниклий безвісти у шлюбі на момент зникнення, чи має батьків та інших дітей окрім доньки, вказаною заявницею.

Також у поясненнях просив залучити до участі у цій справі, в якості заінтересованих осіб, ІНФОРМАЦІЯ_1 , витребувати у відповідного відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості (повні витяги щодо цих відомостей) про наявність актових записів про дружину, дітей, батьків ОСОБА_3 , та у випадку їх наявності залучити до участі у цій справі у якості заінтересованих осіб.

Постановленими судом ухвалами від 13 березня 2025 року та 01 квітня 2025 року задоволені клопотання представника заінтересованої особи-1 та представника заявниці про проведення судового засідання за їх участі в режимі відеоконференції.

18 квітня 2025 року судом отримано заяву ОСОБА_3 про відсутність заперечень проти задоволення заяви ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 21 квітня 2025 року ухвалами суду задоволено клопотання представника заявниці, викладене у заяві по суті справи, про виклик свідка ОСОБА_6 , залучено до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 , витребувано докази шляхом зобов`язання Самарівського ВД РАЦС у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного МРУ Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо ОСОБА_4

21 травня 2025 року судом отримано докази на виконання ухвали від 21 квітня 2025 року.

26 серпня 2025 року допитано свідка ОСОБА_6 .

В судовому засіданні представник заявниці та заявниця заяву підтримали з підстав, указаних в заяві. Заявниця у поясненнях підтвердила обставини щодо спільного проживання з ОСОБА_4 , викладені у заяві по суті.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи-1 наголосив на доводах, викладених у письмових поясненнях. Звернув увагу на зміст правовідносин, що виникли. Просив вирішити справу відповідно до діючого законодавства.

Третя особа-2, ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, згідно з заявою від 18 квітня 2025 року просив розглянути справу у свою відсутність.

Представник третьої особи-3, ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на повторність неявки, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, представника заінтересованої особи-1, дослідивши доводи заяви та перевіривши доводи та пояснення матеріалами справи, показами свідка, судом установлено таке.

З повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_4 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 народився у батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_7 /а.с.88-89/.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори 14 травня 2007 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-1963 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори 08 грудня 2006 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-4078 ОСОБА_4 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , набув права власності на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 2834 кв. м; майновий пай члена ксп в розмірі 33 894,00 грн, або 0,2993 відсотків в КСП «Колос» с. Миколаївка, грошових внесків за рахунками, за заповітом, які належали померлій ОСОБА_8 , як її онук /а.с.40, 41/. 21 червня 2007 року ОСОБА_4 зареєстроване його право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в Новомосковському РКП БТІ «Інвентаризатор», на що вказує наданий заявницею у копії витяг № 14991999 від 21 червня 2007 року /а.с.39/.

З наданої суду копії трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що з 03 травня 2011 року ОСОБА_4 прийнято на посаду учня охоронника фірми «ВІП І АРАН». 01 червня 2011 року переведено на посаду охоронник першого розряду. 27 квітня 2012 року звільнено за власним бажанням.02 травня 2012 року прийнято в службу охорони ТОВ «АГРО-ОВЕН» охоронником. 11 жовтня 2013 року звільнено за власним бажанням. 26 грудня 2013 року прийнято на посаду помічника оператора ТОВ «ДИРЕКТИВА». 31 березня 2015 року звільнено за власним бажанням. 01 квітня 2015 року прийнято на посаду помічника оператора ТОВ «АУТСОРСІНГ СЕРВІС». В червні 2016 року прийнято на посаду помічника оператора ТОВ «ПЕРСОНАЛ ПІДТРИМКА». У вересні 2016 року звільнено. 02 лютого 2021 року прийнято на посаду тракториста ФОП ОСОБА_9 /а.с.18-27/.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2024/013353206 від 05 листопада 2024 року, заявниця, ОСОБА_2 , з 05 листопада 2024 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.12/.

Згідно з копією Акту щодо встановлення факту проживання вих. № 08 від 30 січня 2025 року /а.с.29/, складеного депутатом Губиниської селищної ради у присутності свідків ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_10 (Калинова 114), 29 січня 2025 року проведено обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та внаслідок обстеження виявлено, що за цією адресою ОСОБА_2 , 1987 року народження, проживала з 2012 року з ОСОБА_4 , 1986 року народження. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 під час участі в бойових діях зник безвісті.

Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10 серпня 2015 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_5 /а.с.11/.

З отриманого судом повного витягу № 4 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_5 /а.с.85-87/ підтверджується батьківство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Реєстрацію актового запису про народження проведено 01 вересня 2015 року. У відомостях про матір вказана ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання вказане АДРЕСА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_9 прізвище дитини ОСОБА_11 , змінено на « ОСОБА_12 ». Запис про визнання батьківства внесено на підставі спільної заяви батьків від 10 серпня 2015 року.

З відповіді Самарівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Самарівському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07 травня 2025 року № 920/31.19-31 вбачається, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану, інших дітей, крім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено. Також, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній запис про шлюб, складений на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с.84/.

Згідно з довідкою Миколаївського ліцею Губиниської селищної ради від 29 січня 2025 року № 17, ОСОБА_5 відвідувала дошкільний навчальний заклад Миколаївського ліцею з 2019 року до 2022 року, після закінчення якого була зарахована до 1 класу 01 вересня 2022 року. На даний час дійсно навчається в 3 класі Миколаївського ліцею Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області /а.с.28/.

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 04 червня 2023 року № 284 вбачається, що ОСОБА_4 проходив військову службу з 06 квітня 2022 року у в/ч НОМЕР_1 ЗСУ /а.с.38/.

10 вересня 2024 року за № 7/122 ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 сповіщенням сім`ї № 122-дублікат повідомлено, що старший солдат ОСОБА_4 під час участі в бойових діях та забезпечення здійснення захисту територіальної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресій поблизу н.п. Григорівка Донецької області, зник безвісті 16 липня 2022 року /а.с.17/. Вказано, що це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

08 січня 2025 року на запит представника заявниці, листом № 691/51/ВихЗМ стосовно зниклого безвісти військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 , повідомлено, що службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця не проводилось, натомість був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03 вересня 2022 року № 567/нод «Про встановлення обставин зникнення безвісти під час безпосередньої участі у бойових діях 16 липня 2022 року особового складу групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ». На момент надання відповіді місцезнаходження ОСОБА_4 командуванню військової частини НОМЕР_1 невідоме. Підтвердженої інформації щодо його перебування в полоні або загибелі немає /а.с.6/.

З доданого до відповіді від 08 січня 2025 року витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 03 вересня 2022 року № 567/нод /а.с.6, зворот-7/ вбачається, що відповідно до доповіді по факту безвісті зниклих військовослужбовців групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 від 17 липня 2022 року (додаток до телеграми № 1126/5/660/нт від 17 липня 2022 року) стало відомо, що безвісно зникли на західній околиці населеного пункту Білогорівка Луганської області військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 142 від 19 липня 2022 року), а саме: старший солдат ОСОБА_4 , водій інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , 1986 року народження… організувати евакуацію військовослужбовців не було можливим через високу інтенсивність бойових дій, артилерійських та танкових обстрілів… Тіла військовослужбовців перебували на західній околиці населеного пункту Білогорівка Луганської області… На підставі встановлених фактичних даних зазначених військовослужбовців, кожного окремо слід вважати безвісно відсутніми (зниклими безвісти за особливих обставин), до встановлення їхнього місцезнаходження або оголошення їх померлими згідно рішення суду у порядку, передбаченому статтею 46 Цивільного кодексу України, а саме:… старшого солдата ОСОБА_4 , водія інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 … Наказано Начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 у даних обліку особового складу військової частини НОМЕР_1 вважати безвісно відсутніми (безвісно зниклими за особливих обставин) та у порядку ст. 18 Закону України «Про правовий статус осіб, які зникли безвісті за особливих обставин» направити заяву до відповідного органу Національної поліції про розшук безвісно відсутніх військовослужбовців, а саме: Старшого солдата ОСОБА_4 , водія інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Наказано Помічнику командира з фінансово-економічної роботи - начальнику служби здійснювати нарахування і виплату грошового забезпечення безвісно відсутніх членам сімей військовослужбовців (в разі подання відповідних заяв та передбачених законодавством документів) у відповідності до вимог розділу XXX, наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 № 884, а саме:… старшого солдата ОСОБА_4 водія інженерно-технічної роти групи інженерного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

В анкетних даних, наданих представником підрозділу щодо членів сім`ї ст. солдата ОСОБА_4 , долученого до відповіді від 08 січня 2025 року /а.с.8/ вказано: Адреса проживання АДРЕСА_1 . Строкова служба з 10 грудня 2005 року по 17 жовтня 2006 року. Родичі: Батько ОСОБА_3 , тел. НОМЕР_3 ; Дружина (цивільний брак) ОСОБА_2 , тел. НОМЕР_4 ; ОСОБА_13 , на 2022 рік 6 років.

Також судом досліджено фотокартки, долучені до заяви, із зображенням чоловіка з немовлям на руках /а.с.30, 33/, чоловіка з немовлям на руках та заявницею біля пологового відділення та біля будинку /а.с.31, 32, 34/.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 та є сусідкою родини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку, до початку проживання сім`ї, мешкала бабуся ОСОБА_4 , яку той доглядав. Показала, що ОСОБА_4 виховувала бабуся. Про матір ОСОБА_4 вона не знає, її ніколи не бачила. Батько ОСОБА_4 не цікавився його вихованням. Показала, що після смерті бабусі ОСОБА_4 продовжив проживати у будинку, який перейшов до нього у спадщину. Приблизно з 2010 року разом з ОСОБА_4 почала мешкати ОСОБА_2 . ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали, як чоловік та дружина, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, разом святкували свята. ОСОБА_4 працював, а ОСОБА_2 поралася по господарству, допомагала ОСОБА_4 в обробці присадибної земельної ділянки. Від ОСОБА_4 вона знала, що сім`я мала спільний бюджет, який використовувала для потреб сім`ї. Деякий час ОСОБА_4 не працював, займався обробітком землі, отриманої після бабусі. ОСОБА_2 йому допомагала. Потім, передавши землю в оренду, ОСОБА_4 знову пішов працювати, працюючи у м. Дніпро на АЗС. Після народження їх доньки Ксенії, ОСОБА_4 її виховував із ОСОБА_2 , водив у садочок. У 2022 році, отримавши повістку, ОСОБА_4 вступив до лав ЗСУ. 16 числа (місяць та рік не уточнила) до місця проживання заявниці та ОСОБА_4 приїхали військовослужбовці та повідомили ОСОБА_2 про зникнення безвісті ОСОБА_4 .

Вирішуючи заяву суд висновує таке.

Заявниця у справі ОСОБА_2 , звертаючись до суду з указаною заявою обґрунтовувала своє звернення тим, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2012 року по 16 липня 2022 року (день зникнення безвісті) та що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу надасть заявниці змогу реалізувати соціально-економічні права, зокрема пов`язані з отриманням соціальних виплат, пенсій, пільг, субсидій. Крім того, встановлення вказаного факту необхідне заявниці для вжиття заходів щодо подальшої реалізації права на отримання грошової компенсації (допомоги) у зв`язку з визнанням ОСОБА_4 померлим під час виконання обов`язків по захисту Батьківщини.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

У ст. 6 вищевказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Крім того, законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, яка не перебувають у шлюбі, що зазначено у ст. 74 цього Кодексу.

Конституційним Судом України у рішенні від 03 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/16486/18.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 560/17953/21 у постанові від 18 січня 2024 року зробила такі висновки:

«94. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

102. У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

103. Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

104. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

105. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

106. При цьому між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

107. Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

108. Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

117. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі N 287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі N 290/289/22-ц (провадження N 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.».

У справі, що розглядається, заявницею доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для неї юридичне значення та те, що в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості.

Що стосується аргументів Міністерства оборони України викладених у поясненні, яке фактично не заперечило проти заяви, однак наголосило на необхідності доведеності заявницею певних фактів для всебічного розгляду справи, то суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви про встановлення факту без розгляду, адже наявність спору про право на отримання одноразової грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд не вбачає. Міністерством оборони наявність такого спору не доведено. При цьому суд застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (п. 106), де ВП ВС виснувала, що між заявницею та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

У вказаному випадку, з огляду на надані заявницею та отримані судоми докази на підтвердження факту спільного проживання, суд вважає, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , як чоловіка та жінки без шлюбу, доведеною і такою, що підлягає задоволенню згідно зі ст. 315 ЦПК України, оскільки заявлені вимоги ґрунтуються на вимогах закону, та доказів порушення прав, свобод і інтересів інших осіб, матеріали справи не містять. Наданими ОСОБА_2 доказами підтверджується факт спільного проживання, однією сім`єю заявниці та ОСОБА_4 , ведення ними спільного господарства, народження у них спільної дитини, спільної участі у питанні життєзабезпечення сім`ї, спільного проведення дозвілля, спільного виховання дитини у період з 2012 року по день зникнення безвісті.

Крім того, єдиний відомий родич ОСОБА_4 , окрім дитини, батько померлого ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення заяви, про що надав відповідну заяву, а про визнання ОСОБА_2 дружиною свідчить повідомлені ОСОБА_4 представникам військової частини дані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який зник безвісти за особливих обставин 16 липня 2022 року, проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення в повному обсязі складене та підписане 05 вересня 2025 року.

Учасники справи:

заявниця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 ;

заінтересована особа-1 Міністерство оборони України, код в ; місцезнаходження за адресою: м. Київ;

заінтересована особа-2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; РНОКПП НОМЕР_6 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа-3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , код в ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; місцезнаходження за адресою: м. Дніпро.

Суддя Д. О. Парфьонов