Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/346/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Юрченко С.О., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду вказану вище позовну заяву, у якій просив поновити строки на оскарження ним виконавчого напису № 561 від 30 січня 2017 року та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 561 від 30 січня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з нього на користь ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" заборгованості у розмірі 31498,58 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2025 - визначено головуючого суддю Юрченка С.О.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, копіями доданих до неї документів, суддею встановлено, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 році з 01 січня встановлений у розмірі 3028,00 гривні.

Згідно п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн).

Однак, в порушення наведених норм, вищевказані вимоги позивачем при зверненні до суду не виконано та не сплачено судовий збір згідно до Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011.

Позивачем до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

При цьому, позивач зазначає, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних відносин, а тому у випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», що узгоджується із висновком про застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеним в постанові Верховного Суду від 26.02.2020 р. у справі № 643/2870/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається з позовної заяви, предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, у спірних правовідносинах (вчинення виконавчого напису нотаріусом) позивач не є споживачем послуг, а приватний нотаріус не був надавачем послуг для позивача.

Враховуючи наведене, на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, норми ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються.

Аналогічний висновок зроблено у постанові ВС по справі № 638/6060/18 від 12 серпня 2020 року.

Висновок у постанові ВС по справі № 638/6060/18 від 12 серпня 2020 року є пріоритетним як за датою постановлення, так і за правовим змістом щодо даного виду спорів.

Крім того, як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.10.2019 року у справі № 640/2755/16-ц, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача про те, що позов стосується захисту прав споживача, а тому позовна заява підлягає оплаті судовим збором.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 1211,20 грн, та надати до суду документ, який би підтверджував сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175,177 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі, а саме:

- сплатити та надати до суду докази сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (за позовну вимогу немайнового характеру) за реквізитами (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, отримувач ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) - UA0026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106), або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вказані недоліки позовної заяви усунути не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.О. Юрченко