Справа № 490/9767/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про розстрочення виконання рішення суду подану представницею відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кухаренко О.В. в справі №490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 року до Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла заява представниці відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кухаренко О.В. про розстрочення виконання рішення суду в справі №490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

В заяві зазначено, що на виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2025 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченком Костянтином Павловичем від 24 липня 2025 року відкрито виконавче провадження №78705024.

У зв`язку із запровадження указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 воєнного стану в Україні, сторона відповідача втратила можливість отримувати дохід. В період з жовтня 2023 року по сьогодні сторона відповідача стабільно отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн.

31 жовтня 2024 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва накладено арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 124.20 кв. м., яка розташована за адресою; АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, належну на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову в сумі 45000,00 доларів США.

У даній квартирі має зареєстроване місце проживання малолітній син відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є єдиним житловим приміщенням відповідача, а відтак, неможливо звернути стягнення в межах виконавчого провадження.

Наведені вище обставини, на думку заявника, є винятковими, що обумовлюють об`єктивні ускладнення, при виконанні судового рішення та роблять його виконання неможливим, оскільки блокування банківських рахунків, блокування будь-якого доходу та унеможливить здійснення утримання трьох малолітніх дітей відповідача, а на закриття суми по існуючому рішенні суду одноразово в повному обсязі коштів немає.

Таким чином, сторона відповідача клопоче перед судом про задоволення заяви та розстрочення виконання рішення суду від 21 травня 2025 року строком на 12 місяців, починаючи з дати набрання ухвалою про розстрочення законної сили, шляхом щомісячної сплати заборгованості рівними частинами в сумі по 3750 дол. США

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.08.2025 року справу передано судді Саламатіну О.В.

18.08.2025 року заява разом з матеріалами справи надана судді.

Ухвалою судді від 18 серпня 2025 року прийнято до розгляду заяву про розстрочення виконання рішення суду подану представницею відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кухаренко О.В. в справі №490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.09.2025 року о 16 годині 30 хвилин в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва (м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 41/12, каб. №11).

21.08.2025 року представником позивача до суду подано заперечення проти заяви про розстрочення виконання судового рішення.

В запереченнях представник позивача просить відмовити узадоволені заяви про розстрочення виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21.05.2025 року у справі № 490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обгрунтування своєї позиції зазначає, що саме по собі введення воєнного стану не може безумовно свідчити, що відповідач не може виконати судове рішення. Тому, наведені стороною відповідача обставини не можуть розцінюватися як такі, що є особливими або винятковими, та відповідно до приписів ст. 435 ЦПК України унеможливлюють або ускладнюють виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

Крім того, матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами, а в конкретному випадку суть судового рішення зводиться до стягнення заборгованості за договором позики, тобто грошей, які у тому числі є еквівалентом будь-якого майна, яким відповідач може володіти.

Судове рішення може бути виконане в примусовому порядку за рахунок наявного у боржника майна, про яке не зазначено у заяві про розстрочку, як і не зазначено про відсутність такого. Оцінюючи доводи заяви про розстрочку виконання судового рішення необхідно враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги береться не лише реальний стан боржника, але й її наміри, щодо виконання рішення.

Саме з вини відповідача виник даний спір, який тривалий час не знаходив свого вирішення. На теперішній час, боржником погашено лише 1807.32 грн, що становить приблизно 0.10 % від загальної заборгованості. За такого, розстрочка виконання рішення суду у спірному випадку очевидно означає недотримання розумного та пропорційного балансу інтересів позивача, на користь якого ухвалено рішення суду.

Розгляд заяви представник позивача просить провести без участі позивача та його представника.

Відповідно до частини другої статті 435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Учасники справи, які повідомлені судом належним чином про час, місце та дату слухання справи в судове засідання не з`явились.

З урахуванням наведеного, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані на обґрунтування заяви, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що впровадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебувала справа №490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за борговою розпискою від 10.02.2022 року у розмірі 45000 (сорок п`ять тисяч) доларів 00 центів США та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 15745 (п`ятнадцять тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 60 коп, який складається з судового збору за подачу позову в розмірі 15140,00 грн. та судового збору за подачу заяви про забезпечення позову до подачі позову у розмірі 605,60 грн.

Додатковим рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати (на правничу допомогу) в сумі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

23 липня 2025 року Центральним районним судом міста Миколаєва видано виконавчий лист для примусового виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2025 року по справі №490/9767/24.

24 липня 2025 року постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельниченком Костянтином Павловичем відкрите виконавче провадження №78705024 на виконання виконавчого листа Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.07.2025 року №490/9767/24.

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 отримав доходу в ТОВ "ТД "ЮГАГРОЕКСПОРТ": за 2023 рік в сумі 31000,00 грн; за 2024 рік в сумі 132000,00 грн; за три місяці 2025 року в сумі 36000 грн.

Відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно частини третьої статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до частини четвертої статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року №8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04.06.2019 року у справі №916/190/18.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, заявник стверджує, що на даний момент виконання судового рішення у повному обсязі для нього є об`єктивно неможливим у зв`язку з такими обставинами: узв`язку із запровадження указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 воєнного стану в Україні, сторона відповідача втратила можливість отримувати дохід. В період з жовтня 2023 року по сьогодні сторона відповідача стабільно отримує заробітну плату в розмірі 12000 грн; у квартирі яка розташована за адресою; АДРЕСА_1 та на яку 31 жовтня 2024 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва накладено арешт в межах ціни позову в сумі 45000,00 доларів США, має зареєстроване місце проживання малолітній син відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та є єдиним житловим приміщенням відповідача, а відтак, неможливо звернути стягнення в межах виконавчого провадження; блокування банківських рахунків та блокування будь-якого доходу унеможливить здійснення утримання трьох малолітніх дітей відповідача, а на закриття суми по існуючому рішенню суду одноразово в повному обсязі коштів немає.

При цьому, заявник просить суд про розстрочення законної сили, шляхом щомісячної сплати заборгованості рівними частинами в сумі по 3750 дол. США.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що заявником не доведено зазначені ним в заяві підстави для розстрочки виконання судового рішення.

Так, заявником не доведено втрату можливості отримувати дохід зв`язку із запровадження указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 воєнного стану в Україні.

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 отримав доходу в ТОВ "ТД "ЮГАГРОЕКСПОРТ": за 2023 рік в сумі 31000,00 грн; за 2024 рік в сумі 132000,00 грн; за три місяці 2025 року в сумі 36000 грн. При цьому, в 2020 році заявник отримав 29750,00 грн, натомість інформації про дохід за 2021-2022 рік заявником взагалі не надано.

Суд зазначає, що оскільки заявником ініційовано питання про розстрочення виконання рішення суду шляхом сплати щомісячно по 3750 дол. США, за такого у позивача є дохід, або збереження, що не відображені в Індивідуальних відомостях про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та які дозволяють здійнювати щомісячний платіж у запропонованому заявником розмірі, що суттєво перевищує середній річний дохід заявника згідно з наданими ним доказами.

При цьому, заявник не надав данних про реальний розмір своїх доходів, що унеможливлює оцінку судом такого на предмет обгрунтованості як запропонованого заявником способу розстрочення судового рішення в частині визначення розміру щомісячного платежу, так і наявності підстав для розстрочення взагалі. Також заявником не надано доказів наявності у нього на утриманні трьох малолітніх дітей.

Натомість, реєстрація в квартирі яка розташована за адресою; АДРЕСА_1 та на яку 31 жовтня 2024 року ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва накладено арешт в межах ціни позову в сумі 45000,00 доларів США, малолітнього сина відповідача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на пререконання суду не є підставою, в розумінні положень статті 435 ЦПК України, для розстрочення рішення суду.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що заявником ні під час розгляду справи №490/9767/24, ні з моменту набрання законної сили рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2025 року №490/9767/24 не було здійснено заходів направлених на добровільне погашення боргу та на виконання рішення суду.

Таким чином, заявником не доведено, а судом не встановлено існування у ОСОБА_1 передбачених законом підстав для розстрочення виконання судового рішення - обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим в розумінні статті 435 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду поданої представницею відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кухаренко О.В. в справі №490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81, 258, 259, 260, 353, 354, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву подану представницею відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Кухаренко О.В. про розстрочення виконання рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 травня 2025 року по справі №490/9767/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встанволеному статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Інформація щодо учасників справи:

Боржник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Стягувач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 )

Суддя О.В. Саламатін