П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2025 року м.Миколаїв

справа №490/3938/25

провадження №22-ц/812/1592/25

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 липня 2025 року, постановлену за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 метою реалізації її права на спадкування подала до суду позов про визнання недійсним договору дарування від 13 вересня 2024 року житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом на 1/6 частку житлового будинку за вказаною адресою.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з недотриманням вимог ст. 175 та 177 ЦПК України, а саме не надання доказів на підтвердження обставин, викладених у її заяві: договору дарування та доказів, що підтверджують, що оспорюваний договір дарування вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та посилання на докази, що підтверджують наявність умислу в діях представника.

19 червня 2025 року позивачка через представника подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій вказала, що просить прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, зазначивши, що відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України сторони для підтвердження заявлених позовних вимог мають право, а не зобов`язані надавати докази. Порядок та строки надання доказів не обмежені подачею позовної заяви до суду, отже дослідження доказів, оцінка їх допустимості, достатності та достовірності на стадії відкриття провадження у справі, на думку позивача, є передчасним.

До вказаної заяви позивач додала клопотання про витребування у відповідача ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Лашиної О. П. договору дарування та спадкової справи №14/2024, заведеної після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Миколаєві.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року ОСОБА_1 повернуто її заяву на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, оскільки вона не надала посилання на докази, що підтверджують, що оспорюваний договір дарування вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та посилання на докази, що підтверджують наявність умислу в діях представника.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, а справу направити до районного суду для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивачка зазначала, що стаття 175 ЦПК України не передбачає на стадії подання позову до суду надання доказів, що підтверджують, що оспорюваний договір дарування вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та посилання на докази, що підтверджують наявність умислу в діях представника.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями ст.175, 177 ЦПК України визначені основні вимоги щодо форми і змісту позовної заяви, подання копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Повернути заяву позивачеві суд може тільки у випадках наявності недоліків позовної заяви прямо встановлених ст. 175 і 177 ЦПК України.

На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах: від 08 квітня 2020 року у справі №761/41071/19 (провадження №61-2192св20); від 25 січня 2021 року у справі №308/13063/19 (провадження №61-7912св20).

Виходячи з аналізу наведених норм процесуального права, суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі не може давати оцінку зазначеним заявником доказам, їх достатності, вимагати надання доказів, встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що відповідно не може слугувати підставою для повернення позовної заяви.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 з підстав невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції зазначеного не урахував, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви, оскільки вказані ним обставини для залишення позову без руху та повернення його заявнику не є такими, що можуть слугувати підставою для залишення вищевказаної заяви без руху та повернення її заявнику.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України передбачено однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.374, 379, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 липня 2025 року скасувати, а справу направити до Центрального районного суду м.Миколаєва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 29 серпня 2025 року.