ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 686/13119/24

провадження № 61-7499св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - держава Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року у складі судді Колієва С. А. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 травня 2025 року у складі колегії суддів: Костів О. З., Гірського Б. О., Храпак Н. М.,

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебуванням 82 місяці під судом.

2. Позов мотивував тим, що 06 листопада 2015 року відносно нього незаконно та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення №001, який був переданий на розгляд суду у справі

№ 686/11495/16-п, провадження в якій у подальшому було закрито постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року.

3. Зазначав, що внаслідок неправомірних дій відповідача провадження щодо нього перебувало у провадженні суду з 06 листопада 2015 року до

25 серпня 2022 року, тобто 82 місяці.

4. Відтак, вважав, що діями Хмельницького апеляційного суду щодо порушення адміністративної справи, яка у подальшому була закрита, йому було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює у 3 000 000,00 грн та просить стягнути з відповідача.

Короткий зміст судових рішень

5. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 18 грудня 2024 року, залишеною без змін постановою Тернопілсьького апеляційного суду від 05 травня 2025 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 закрито.

6. Закриваючи провадження у справі міськрайонний суд, із висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 вже звертався до суду із позовом з аналогічними вимогами із тих самих підстав у справі № 686/17901/22.

7. Оскільки позовні вимоги позивача до держави Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування протягом 82 місяців під судом, уже були предметом судового розгляду по суті у справі №686/17901/22, а позивач, попри наявність рішення суду, повторно звернувся з аналогічним позовом до держави Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області, в якому також просив стягнути на його користь 3 000 000,00 грн моральної шкоди з тих самих підстав, суди, встановивши тотожність підстав, предмета позову та складу сторін

у справі та у справі №686/17901/22, рішення у якій набрало законної сили, дійшли висновку про наявність підстав для закриття провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

8. У червні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 травня 2025 року у вказаній справі.

9. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

11. Підставою касаційного оскарження судових рішень вказує неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

12. Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, із висновками якого погодився і апеляційний суд, безпідставно закрив провадження в справі.

13. На переконання заявника, з наведених у позові обставин наявні всі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення на його користь відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки оскаржувані судові рішення не відновлюють порушене право заявника та не забезпечують належне відшкодування шкоди, завданої останньому відповідачем.

Відзив на касаційну скаргу від іншого учасника справи до Верховного Суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

14. 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернуся до суду із позовом до Держави Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування 82 місяці під судом (справа №686/17901/22).

15. Відповідно до змісту позову у вищевказаній справі, 06 листопада

2015 року відносно позивача незаконно та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення №001, який був переданий на розгляд суду

у справі №686/11495/16-п, провадження в якій було закрито постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року.

16. Такими діями позивачу було спричинено моральну шкоду, яку він просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

17. У справі №686/17901/22 постановою Вінницького апеляційного суду

від 25 січня 2023 року, яка набрала законної сили, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

18. У травні 2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшов позов ОСОБА_1 до держави Україна, в особі апеляційного суду Хмельницької області, відповідно до змісту якого позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 3 000 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування 82 місяці під судом.

19. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 06 листопада 2015 року відносно нього незаконно та безпідставно складено протокол про адміністративне правопорушення № 001, який був переданий на розгляд суду

у справі № 686/11495/16-п. Провадження у вищевказаній справі було закрито постановою Тернопільського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року.

20. Внаслідок неправомірних дій відповідача щодо позивача в суді перебувало провадження з 06 листопада 2015 року до 25 серпня 2022 року, тобто 82 місяці, а тому позивач вважав, що діями Хмельницького апеляційного суду щодо порушення адміністративної справи, яка у подальшому була закрита, йому було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 3 000 000,00 грн.

Позиція Верховного Суду

21. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

22. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно

у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права

у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

23. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

24. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції

в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

25. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише

в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

26. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

27. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

28. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

29. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

30. Предметом касаційного оскарження у справі є ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі та постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду такої ухвали.

31. Відповідно до статті 18 ЦПК України року судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

32. За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

33. Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами (пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України).

34. Відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19), підставою для закриття провадження у справі з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

35. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року

у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що «необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

36. Відтак, тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

37. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

38. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19))

39. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

40. Підсумовуючи, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

41. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд

у змісті постанов: від 20 травня 2020 року у справі № 753/11592/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 757/39474/19, від 05 жовтня 2023 року у справі

№ 522/8873/22, від 18 жовтня 2023 року у справі № 404/6883/18.

42. Крім того, Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня

2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

43. У справі, що переглядається Верховним Судом, суди попередніх інстанцій у змісті оскаржуваних рішень встановили, що підстави та предмет позову в цій справі є тотожними підставам і предмету позову у справі № 686/17901/22, у якій було ухвалено рішення, що набрало законної сили, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебування 82 місяці під судом.

44. Таким чином, встановивши, що у справі, яка є предметом касаційного перегляду, ОСОБА_1 повторно звернувся до суду з аналогічним позовом до держави Україна в особі Апеляційного суду Хмельницької області, в якому знову просив стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення та перебуванням протягом 82 місяців під судом з тих самих підстав, суди дійшли обґрунтованого висновку, що підстави, предмет позову та сторони у справі є аналогічними справі № 686/17901/22, рішення в якій набрало законної сили, а відтак обґрунтованого висновку про наявність підстав для закриття провадження

у справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України.

45. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

46. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

47. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості,

а наведені в касаційній скарзі доводи не свідчать про помилковість або необґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій.

Щодо клопотання про розгляд справи з викликом сторін

48. У касаційній скарзі заявник просить розгляд касаційної скарги здійснювати за його обов`язкової участі.

49. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

50. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

51. Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

52. Заявник реалізував свої процесуальні права, які відповідають принципу змагальності на стадії касаційного перегляду справи, шляхом викладення своєї позиції у касаційній скарзі. Клопотання про розгляд справи судом касаційної інстанції з викликом сторін не містить обґрунтувань того, які ще важливі для справи пояснення може надати сторона заявника лише особисто в суді, окрім тих, які викладені письмово у касаційній скарзі.

53. Колегія суддів, враховуючи викладене, виходячи із повноважень суду касаційної інстанції, який не може встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами, оцінивши характер спору та суть правового питання, яке підлягає вирішенню у розглядуваній справі, вважає, що у цій справі відсутні підстави для виклику учасників справи у судове засідання для надання особистих пояснень на стадії касаційного перегляду справи.

54. Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів,

у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

55. Ураховуючи викладене та зважаючи на відсутність необхідності виклику учасників справи для надання пояснень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання заявника.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

57. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

58. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін відмовити.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

3. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян