Провадження № 2/557/404/2025
Справа № 563/758/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тишкуна П.В.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гоща в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2009 року народження, а саме з 1500 грн. до 5000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Стислий виклад позицій учасників справи.

А. Позиція позивача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який було розірвано 08.04.2020 року.

Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем за її місцем реєстрації та перебуває на її утриманні.

Згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08.09.2020 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , 2009 року народження у розмірі 1500 грн. щомісячно. На час винесення судом рішення, донька була значно молодшою і її потреби відповідали віку. На даний час гігієнічні, фізіологічні, соціальні та естетичні потреби п`ятнадцятирічної доньки значно зросли і витрати на її утримання також.

Відповідач працює як самозайнята особа, отримує гарний дохід від реалізації вирощеної продукції, має у власності автомобілі та транспортні засоби і з урахуванням рівня інфляції у останні роки, потреб доньки, росту цін, позивач вважає, що він має сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж було визначено судом раніше, оскільки їх розмір 1500 грн. не відповідає потребам дитини, а позивач не повинна самостійно нести витрати на її утримання.

За вказаних обставин, позивач, вказуючи на приписи Сімейного кодексу України, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням суду з відповідача і стягнути на її користь аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Б. Позиція відповідача.

04.09.2025 року відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що вважає позов безпідставним, необгрунтованим і просить у його задоволенні відмовити повністю. Свою позицію обгрунтовує тим, що з моменту розлучення з позивачем він приймає активну участь у вихованні, навчанні, лікуванні, розвитку та фінансуванні утримання спільної неповнолітньої доньки. Зокрема, він оплатив її навчання у художній школі, оплачує послуги репетитора, купує необхідні доньці для навчання предмети. Коли доньці діагностували апендицит, він повністю взяв всі витрати на себе, також самостійно оплатив їй лікування зубів, взяв на себе початкові витрати в діагностуванні кісти яєчника, а в 2024 р. оплатив курс лікувального масажу. На прохання доньки, ОСОБА_2 співфінансує косметичні процедури (кератинове випрямлення волосся, ботулінотерапія пахвових западин). За потреби, при зверненні доньки, купує їй одяг, фрукти, продукти харчування. Вони часто разом проводять час, ходять на піцу-суші, удвох готують вдома різні страви. Щорічно відповідач оплачує святкування днів народження доньки в кафе та за його місцем проживання. У період з 2020 року по 2025 рік вони активно проводили час разом та по можливості подорожують (відвідали «Чорне море», «Бакоту», декілька разів Карпати, Львів, туристичні походи на річку «Случ»). Також донька неодноразово відвідувала літні табори. Всі витрати відповідач брав на себе. На початку 2025 р за його сприяння донька відвідала з бабусею ОСОБА_4 . Не враховуючи все це, відповідач додатково допомагає дитині у вигляді переказів на карту, яку він їй оформив і при цьому не ухиляється від своїх обов`язків та регулярно сплачує аліменти у встановленому судом розмірі, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості.

За період з попереднього встановлення судом розміру аліментів та по даний час його матеріальний стан не змінився, як і не погіршився матеріальний стан позивача. На сьогоднішній день він офіційно не працює, має сезонні заробітки, які знизились, при цьому витрати зросли. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися, як його обов`язкові витрати. Має захворювання шлунку, а на початку 2024 році у нього діагностували ряд захворювань очей, що значно обмежило його можливості, а також це постійні витрати на очні каплі, ліки, вітаміни, щоквартальні обстеження та запобігання розвитку цих невиліковних хвороб.

ІІІ. Рух справи та процесуальні дії суду.

Розпорядженням голови Корецького районного суду Рівненської області від 09.05.2025 дану цивільну справу було передано для розгляду до Гощанського районного суду Рівненської області відповідно до ч. 4 ст.31 ЦПК України.

Ухвалою Гощанського районного суду від 23.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 23.07.2025. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Протокольною ухвалою 23.07.2025 судове засідання відкладено до 10.09.2025 за клопотанням відповідача.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін.

IV. Пояснення учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, 23.07.2025 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви, позивач позов підтримала повністю та просить його задовольнити.

Відповідав в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно заяви, позову не визнає і заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

V. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 08.04.2020 року, справа №563/317/20.

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане відділом РАЦС Корецького районного управління юстиції Рівненської області.

Одночасно з вирішенням позову щодо розірвання шлюбу між сторонами, судом було вирішено визначити місце проживання неповнолітньої доньки сторін з матір`ю ОСОБА_5 . Також було відновлено дошлюбне прізвище позивача.

Згідно рішення Корецького районного суду Рівненської області від 08.09.2020 року, справа №563/648/20., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання

неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, починаючи з 27.07.2020 року.

Як вказує позивач, та чого не заперечував відповідач, він є самозайнятою особою у сфері фермерського господарства - має теплиці та вирощує саджанці плодових та декоративних дерев, які реалізовує за допомогою сайту «Корець Сад», має у власності земельні ділянки та транспортні засоби і має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у більшому розмірі, ніж було визначено рішенням суду у 2020 році.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст.7 СК України.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров`я та матеріальне становище дитини;стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи позов відповідач надав суду докази понесених ним добровільно витрат пов`язаних з лікуванням, навчанням, дозвіллям та відпочинком доньки, а також докази відсутності у нього заборгованості по сплаті аліментів визначених рішенням суду. Також відповідачем надано суду документи, які підтверджують діагностовані у нього в цей період захворювання. Посилаючись на надані докази та неподання позивачем доказів значного покращення його матеріального становища, ОСОБА_2 вважає, що підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки відсутні.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2563 гривень, а для дітей віком до 6 років - 3196 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віку доньки сторін у справі становить 1598 грн., що є більшим, ніж визначено рішенням суду про стягнення аліментів у 2020 році.

Розмежування мінімального розміру аліментів на дітей пов`язано з їх віковими потребами.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час обставини, враховані судом у 2020 році при визначені розміру аліментів на утримання доньки сторін ОСОБА_6 , 2019 року народження змінились, оскільки є очевидним те, що вікові потреби дітей в старшому віці є більшими, що пов`язано з об`єктивними причинами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Виходячи із вимог ч.1 ст.192 СК України, у системному зв`язку з положенням ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої доньки сторін у справі в її віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, рівень інфляції, визначений у 2020 році розмір аліментів, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема, для її належного забезпечення, повноцінного харчування, одягу, навчання та розвитку. Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Судом враховані обставини, що наводить позивачка в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, які на думку суду, є істотними та достатніми для зміни визначеного за судовим рішенням розміру аліментів. При цьому суд виходить з того, що запропонований позивачкою до стягнення розмір аліментів на дитину є значно більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і вважає, що стягнення аліментів в сумі 5000 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача, який хоча і не має інших утриманців, є працездатною особою, але хворіє його дохід носить сезонний характер.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання доньки в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

VІ. Розподіл судових витрат

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК Україниз відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81,141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. до 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя П.В.Тишкун