ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2869/20

Провадження № 22-з/820/160/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Талалай О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» Євдоченко Наталії Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Наталії Миколаївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, визнання недійсним договору та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Наталії Миколаївни, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, визнання недійсним договору, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_3 , на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2025 року прийнято відмову позивачки ОСОБА_1 від позову. Визнано нечинними рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 та додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Міронекс» витрат на правничу допомогу. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Міронекс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Галущенко Н.М. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «Райффайзен Банк», про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та визнання недійсним договору закрито.

08 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до апеляційного суду надійшла заяву представниці ТОВ «Міронекс» Євдоченко Н.Д. про ухвалення додаткового судового рішення у справі. Зазначає, що на підтвердження понесених витрат ТОВ «Міронекс» на правничу допомогу, надано додаткову угоду № 6 від 27.05.2025 між ТОВ «Міронекс» та ОСОБА_4 та акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № б/н від 01.06.2020, додаткові угоди №б/н від 23.09.2020 та №6 від 27.05.2025 між ТОВ «Міронекс» та ОСОБА_4 , витяг з договору про надання правової допомоги №9/16 від 08.07.2016, додаткову угоду між ТОВ «Міронекс» та ОСОБА_4 до договору про надання правової допомоги від 06.06.2025.

Разом з заявою надано акт надання послуг № 61 від 09.06.2025.

Колегія суддів вважає, що заява представниці ТОВ «Міронекс» Євдоченко Н.Д. про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу (частина перша статті 270 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Частиною шостою ст. 142 ЦПК України, передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі закриття провадження вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Сам по собі факт відмови позивача від позову не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Закриття провадження у справі на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Подання до суду заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

На ряду з цим, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим, зокрема, ч.1 ст. 55 Конституції України, п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.1 ст. 4 ЦПК України, є безумовним доступом до правосуддя незалежного від обґрунтованості позову.

З огляду на обставини справи та доводи заяви представника відповідача ТОВ «Міронекс» - адвоката Євдоченко Н.Д. про стягнення понесених під час апеляційного розгляду витрат на правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для покладення на позивачку витрат відповідача ТОВ «Міронекс» на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15-ц, від17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 07 квітня 2021 року у справі № 679/1125/18.

Керуючись ст. ст. 270, 381 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні заяви представниці Товариства з обмеженою відповідальністю «Міронекс» Євдоченко Наталії Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: Л.М. Грох

О.І. Талалай