ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/1289/25
Головуючий в 1-й інстанції Алєксєєнко А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Гончар М.С., Полякова О.З.,
секретарБєлова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимошенка Андрія Володимировича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 02 квітня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0352 від 25.04.2018. В обґрунтування позову зазначено про те, що 25.04.2018 року, між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0352 у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 23.04.2021 року. АТ «Банк Кредит Дніпро» на виконання умови кредитного договору було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок відповідача. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у визначений строк кредитні кошти не повернув та не сплатив проценти, передбачені умовами кредитного договору. На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду з вказаним позовом заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить: - 102 202,65 грн., яка складається з: суми боргу по тілу кредиту у розмірі 47 912,82 грн; суми боргу по відсоткам 53 889,83 грн; борг по комісії 400,00 грн. Оскільки Відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів своєчасно не виконано позивачем також заявлено вимогу про стягнення у відповідності до ст.625 ЦК України суми боргу з урахуванням 3 % річних за Кредитним договором, що становить 275,66 грн. та з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1 695,30 грн. Таким чином, заборгованість Відповідача з урахуванням санкції ст.625 ЦК України становить 104 173,61 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 47 912,82 грн., простроченої заборгованості по відсоткам у розмірі 53 889,83 грн., простроченої заборгованості по комісії у розмірі 400,00 грн., збитки від інфляції 1 695,30 грн., 3% річних 275,66 грн.

З урахуванням того, що відповідачем не виконано зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів ні первісному кредитору ні новому, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь вищевказану суму заборгованості за Кредитним договором №0352 від 25.04.2018, а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0352 від 25.04.2018 року в розмірі 104 173 (сто чотири тисячі сто сімдесят три) гривнi 61 копiйка, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 47912 (сорок сiм тисяч дев`ятсот дванадцять гривень) 82 копiйки; простроченої заборгованості по відсоткам 53 889 (п`ятдесят три тисячi вiсiмсот вiсiмдесят дев`ять) гривень 83 копiйки; простроченої заборгованість по комісії 400 (чотириста гривень) 00 копiйок; збитків від інфляції у розмірі 1 695 (одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять) гривень 30 копiйок; 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) гривень 66 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривню 40 копійок.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2025 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2025 року у цивільній справі ЄУН 335/10575/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимошенка Андрія Володимировича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині стягнення з відповідача процентів, комісії, витрат на оплату судового збору та витрат на правничу допомогу в решті рішення залишити без змін.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що матеріалами справи не підтверджено наявність у відповідача заборгованості за відсотками по користуванню кредитними коштами, а вимоги щодо стягнення комісії не ґрунтуються на умовах укладеного договору та є нікчемними. Враховуючи необхідність відмови у задоволені вказаної частини позовник вимог, пропорційному зменшенню підлягає сума судового збору за подання позову та витрат на правничу допомогу. Факт переходу права вимоги до позивач не підтверджений відповідним договором.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Цикл Фінанс» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. Також, позивач просив відшкодувати витрати на правничу допомогу надану під час апеляційного розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір №0352 про встановлення кредитного ліміту.

Відповідно до п.1.1 Договору Банк зобов`язався здійснити кредитування поточного рахунку клієнта №0352, відкритого у Банку, шляхом встановлення ліміту кредитної лінії платіжним інструментом якого є кредитна картка.

Умовами п.1.2.1 Договору передбачено, що ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 69 600,00 грн. та може бути змінений Банком, максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 100 000,00 грн.

За умовами договору сторони погодили, що строк дії кредитного ліміту становить 12 місяців та може бути продовжений.

Також сторонами погоджено фіксовану процентну ставку за користування позикою.

Відповідно до п.1.2.3 Договору процентна ставка за користування кредитом нараховується на строкову заборгованість у розмірі 48% річних на прострочену заборгованість у розмірі 56% річних. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних.

Підписавши Кредитний договір Відповідач зобов`язався повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором.

На виконання умов Договору АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок відповідача, що підтверджується Випискою по особистому рахунку.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, у встановлений договором строк кредит не повернув, не сплатив проценти за користування кредитом, внаслідок чого станом на 14.12.2021 року утворилась заборгованість загальним розміром 102 202,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором.

15.12.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021 на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами.

На підтвердження факту переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості позивачем надано копію Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року, Акт приймання-передачі прав вимог за Договором факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року, Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором №0352 від 25.04.2018 року становить 102 2020,65 грн. та складається з: суми боргу по тілу кредиту 47 912,82 грн., сума боргу по відсоткам 53 889,83 грн., сума боргу за комісією 400, 00 грн., суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання позивачем на суму заборгованості за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року нараховано 3 % річних у розмірі 275,66 грн. та інфляційні втрати за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 1695,30 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги позову, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В силу ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

25.04.2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 було укладено договір №0352 про встановлення кредитного ліміту. Умовами п.1.2.1 Договору передбачено, що ліміт кредитної лінії на дату укладення договору становить 69 600,00 грн. та може бути змінений Банком, максимальний ліміт кредитної лінії не може перевищувати 100 000,00 грн. Строк дії кредитного ліміту становить 12 місяців та може бути продовжений. Процентна ставка за користування кредитом нараховується на строкову заборгованість у розмірі 48% річних, на прострочену заборгованість у розмірі 56% річних. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних.

Підписавши Кредитний договір Відповідач зобов`язався повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором.

Отримання відповідачем кредитних коштів та неналежне виконання вимог кредитного договору, щодо своєчасного повернення коштів підтверджується наданими позивачем доказами, та не спростовується відповідачем, який не заперечує проти стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Доказом нарахування та використання кредитних коштів є виписки по особовим рахункам Відповідача з 25.04.2018 по 14.12.2021 роки.

Первинні документи оформлюються відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Положенням Про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 №75, визначено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях клієнтські рахунки та виписки з них (Підпункт 1 пункту 59 розділу IV).

Обов`язкові реквізити, які повинні містити клієнтські рахунки та виписки з них, визначені пунктом 61 розділу IV вказаного Положення. У пунктах 62, 63 Положення зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить відповідні реквізити.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №910/1580/18 сформульовано висновок про те, що банківські виписки з рахунків є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Процентна ставка за користування кредитом нараховується на строкову заборгованість у розмірі 48% річних, на прострочену заборгованість у розмірі 56% річних. Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає 0,01% річних. Вказані умови узгоджені сторонами у п. 1.2.3 Договору і є обов`язковими для виконання, тому доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості нарахування відсотків є хибними.

Договір укладений між відповідачем та первісним кредитором є договором приєднання, і відповідно до його змісту, інші умови, які не визначені договором, зазначені в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у ПАТ «Банк Кредит Дніпро», який є невід`ємною частиною договору. Враховуючи викладене посилання відповідача на нікчемність умов договору, щодо сплати комісії не можна визнати доведеними.

15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором (а.с.18-27).

Відповідно до п.6.2.2 Договору факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року зазначено, що право вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання договору та набрання ним чинності.

До позовної заяви було додано: копію договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року; копію витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року за Кредитним договором; копію додатку №3 до Договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року та копію платіжного доручення про оплату за Договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року.

Згідно з Актом приймання-передачі прав вимог за Договором факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року (Додаток №3) АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» підтверджують, що права грошових вимог передані у повному обсязі.

Договір факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року містить всі необхідні істотні умови, які свідчать про чинність даного договору та про належне відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами. Договір факторингу є дійсним та в судовому порядку не оскаржувався.

Оплата права грошової вимоги згідно з Договору факторингу №15/12/2021 від 15.12.2021 року підтверджується платіжною інструкцією №3251 від 15.12.2021 року.

Отже, факт переходу до ТОВ "Цикл Фінанс" прав первісного кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором є доведеним.

Що стосується витрат на правничу допомогу стягнутих з відповідача на користь позивача за оскаржуваним судовим рішенням, то слід зазначити, що апеляційна скарга не містить доводів, щодо необґрунтованості їх стягнення, а колегія суддів апеляційного суду, зважуючи на відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення по суті позовних вимог, а також на доведеність вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, вважає оскаржуване рішення суду в цій частині законним та обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заявлено вимоги, щодо стягнення витрат на правничу допомогу понесену в суді апеляційної інстанції на загальну суму 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №43453613/1 від 25 березня 2025 року; копію додаткової угоди №10352 до договору про надання правової допомоги №43453613/1 від 25 березня 2025 року, складену 26 червня 2024 року; детальний опис робіт, виконаних адвокатом Дорошенко М.А,, необхідних для надання правничої допомоги у справі 335/10575/24 на загальну суму 3000,00 грн; акт № 10352 від 26.06.2025 року про підтвердження факту надання правничої допомоги за підготовку відзиву на апеляційну скаргу на загальну суму 3000,00 грн.; ордер на надання правничої допомоги серія АІ №1887317; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №10289/10; квитанцію про сплату витрат на правничу допомогу за актом № 10352 від 26.06.2025 року на суму 3000,00 грн.

Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, ціна позову складає 104173,61 грн., витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції склали 7570,00 грн, при цьому такі витрати повністю відшкодовані за судовим рішенням.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за складання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 3000,00 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів доходить висновку про необхідність зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_1 на корить ТОВ «Цикл Фінанс» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 000 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тимошенка Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 5 вересня 2025 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

судді: М.С. Гончар

О. З. Поляков