ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/16479/24

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1067/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , Міністерства оборони України на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стаханов Луганської області, у зв`язку з виконанням службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України; датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем смерті в районі населеного пункту Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що 28 грудня 2022 року її сина, ОСОБА_4 , мобілізовано до лав ЗСУ, він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . 05 січня 2024 року заявниця отримала лист ІНФОРМАЦІЯ_3 про зникнення сина безвісти 24 грудня 2023 року під час виконання бойового завдання в районі с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл. Починаючи з січня 2024 року, ОСОБА_1 неодноразово намагалася встановити його місцезнаходження, однак усі ці спроби виявилися безрезультатними. Наразі триває досудове розслідування у кримінальному провадженні, в ході якого як свідка допитано військовослужбовця ОСОБА_5 , який підтвердив загибель ОСОБА_4 . Оголошення сина померлим необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України (далі МОУ) (т. 1 а.с. 42).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2025 року, яка постановлена в судовому засіданні без оформлення окремого документа, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 117-118).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 березня 2025 року, яка постановлена в судовому засіданні без оформлення окремого документа, залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 206-210).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стаханов Луганської області, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у районі с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на ухвалення рішення з порушенням вимог чинного законодавства, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.

Вважає необґрунтованим висновок районного суду про наявність законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 з посиланням на те, що активні бойові дії у районі, де пропав безвісти ОСОБА_4 , припинилися 01 липня 2023 року. Районний суд, пославшись на положення наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, залишив поза увагою те, що і ним, і наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 передбачено дві категорії територій: перша територія активних бойових дій і друга територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Наразі населений пункт, де зник безвісти ОСОБА_4 , віднесено до другої категорії територій, отже активні бойові дії у місці його зникнення ще тривають.

На переконання скаржниці, визначальним в контексті позиції Верховного Суду, на яку посилається суд у рішенні (постанова від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22), є наявність саме на певній території активних бойових дій, внаслідок яких ситуація може бути невизначеною та непередбачуваною. Шестимісячний строк, встановлений ч. 2 ст. 46 ЦК України, який обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Отже, обрахування шестимісячного строку саме з 01 липня 2023 року, як дати закінчення активних бойових дій на території, де пропав безвісти ОСОБА_4 , є вочевидь помилковим, а заявлена ОСОБА_1 вимога передчасною.

Зазначає, що не може бути визнано належним доказом у справі свідчення ОСОБА_5 , оскільки він допитувався слідчим як свідок лише в рамках досудового розслідування. Безпосередньої участі в судовому засіданні ОСОБА_5 не брав, що позбавило інших учасників цієї справи можливості задати свідку питання. Вважає, що не встановлено достеменно, як свідок впізнав ОСОБА_4 , зважаючи на відсутність доказів того, що зниклого безвісти впізнавали за фотознімками. Звертає увагу суду на те. що про нібито очевидця подій ОСОБА_5 не зазначено в акті розслідування щодо обставин зникнення безвісти ОСОБА_4 , а перед наданням свідчень свідок спілкувався із заявницею, що викликає сумніви у достовірності його показів, які, в свою чергу, не узгоджуються з показами інших учасників подій, що зафіксовані в акті службового розслідування. Відповідного рапорту своєму керівництву або інформації про ймовірну загибель ОСОБА_4 свідок не подавав.

ОСОБА_2 стверджує, що суд не надав оцінку її твердженням щодо наявності спору між нею та заявницею, оскільки у разі визнання ОСОБА_4 померлим обидві жінки являються спадкоємцями першої черги за законом. До спадщини після померлого належать грошові кошти на банківських рахунках ОСОБА_4 , які частково належать ОСОБА_2 , а частково є спільною власністю подружжя. Скаржниця отримує аліменти на утримання спільної з ОСОБА_4 дитини і передчасне визнання його померлим припинить його аліментні зобов`язання. Вважає, що у цьому випадку наявний спір про право, у зв`язку з чим районний суд мав би залишити заяву без розгляду.

В апеляційній скарзі МОУ, посилаючись на неповноту з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що пункт 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні деталізує положення ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює перелік документів, які є підставою для державної реєстрації смерті фізичної особи. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого може бути видане свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК Україн6и); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (ст. 46 ЦК України, ст. 305, 309 ЦПК України).

МОУ зазначає, що введений з 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року воєнний стан триває до теперішнього часу. Приписами ч. 2 ст. 46 ЦК України чітко встановлено строк для оголошення особи померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Цією ж нормою передбачено право суду скоротити відповідний строк, але початок його перебігу залишається незмінним. Отже, законодавець визначив можливість оголошення фізичної особи померлою через певний строк, який розпочинається з дня завершення воєнних дій на території України. Зважаючи на положення ст. 251, 252, 253, 254 ЦК України, у цій справі необхідний строк для оголошення ОСОБА_4 померлим, в контексті ч. 2 ст. 46 ЦК України, не розпочинався, а відтак право на звернення у ОСОБА_1 з відповідною заявою не виникло.

Указує, що за висновком суду датою закінчення бойових дій на території зникнення ОСОБА_4 є 01 липня 2023 року, а військовослужбовець зник безвісти 24 грудня 2023 року, тобто, судом визнано особу померлою лише через 5 місяців після закінчення бойових дій на відповідній території, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У наданому на апеляційні скарги відзиві ОСОБА_1 , вважаючи апеляційні скарги необґрунтованими, просить залишити їх без задоволення, а рішення суду без змін.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 , заявниця наголошує на невірному трактуванні наказів № 376 та № 309, вважаючи, що воно не узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22. Ключовим питанням є визначення моменту, з якого потрібно починати відлік шестимісячного строку відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, і суди для визначення територіальних та часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України можуть використовувати джерела офіційної інформації, зокрема, наказ № 309. З аналізу обох наказів (№ 309 та № 376) слід дійти висновку, що як можливі бойові дії, так і активні бойові дії на території с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл. закінчилися не пізніше 01 липня 2023 року, тому суд обґрунтовано визнав саме цю дату початком перебігу шестимісячного строку в контексті ч. 2 ст. 46 ЦК України. Посилання ОСОБА_2 на п. 3 наведених вище наказів не може бути вихідними даними для визначення початку перебігу відповідного строку, оскільки законодавець чітко розділив території можливих бойових дій, території активних бойових дій та території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, які мають свою дату початку та завершення.

Вважає безпідставними доводи скаржниці щодо сумнівів у достовірності показів ОСОБА_5 , оскільки указаний свідок, будучи допитаним під час досудового розслідування попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384, 385 КК України, за дачу неправдивих свідчень. Судом першої інстанції надано відповідну правову оцінку його поясненням та витребувано необхідну інформацію у в/ч НОМЕР_1 щодо місцезнаходження цієї особи у період подій, про які він свідчив.

Наголошує на тому, що ОСОБА_2 не надано належних доказів існування між сторонами спору про право на час вирішення цієї заяви, а не у майбутньому. Посилання скаржниці на постанову Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 є необґрунтованими, оскільки обставини указаної справи не є тотожними з обставинами справи, що переглядається.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги МОУ, заявниця зазначає, що Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, надавши оцінку доводам МОУ, дійшов однозначного висновку про те, що строк в контексті положень ч. 2 ст. 46 ЦК України має починатися з дня закінчення активних бойових дій на певній території, а не з дня закінчення воєнних дій на території України.

Звертає увагу суду на наявність у справі письмових доказів, які підтверджують відсутність будь-якої інформації про долю та місцезнаходження ОСОБА_4 протягом більше одного року. ОСОБА_1 постійно намагається встановити місцезнаходження сина або факт перебування його в полоні, у зв`язку з чим, починаючи з моменту зникнення військового, зверталася у різні державні та міжнародні органи, проте, на сьогоднішній день будь-яка інформація щодо його перебування в полоні відсутня.

Іншими заінтересованими особами відділом ДРАЦС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та ОСОБА_3 відзиви на апеляційні скарги у встановлений строк не подавалися.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 та її представника, заінтересованої особи ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 , МОУ належить задовольнити, а рішення суду скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, суд першої інстанції, пославшись на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, виходив з того, що матеріали справи та факти, установлені службовим розслідуванням та повідомлені ОСОБА_5 , допитаним в якості свідка в ході досудового розслідування, є підставами для вірогідного припущення про смерть ОСОБА_4 , який, будучи призваним по мобілізації в період збройної агресії російської федерації проти України, 22 грудня 2023 року знаходився на бойовій позиції в окопі на Куп`янському напрямку в районі с. Синьківка Харківської області та загинув під час вибуху ворожої гранати.

Районний суд вважав безпідставними доводи заінтересованих осіб про необхідність обрахування шестимісячного строку, установленого у другому реченні ч. 2 ст. 46 ЦК України, з моменту припинення воєнних дій (воєнного стану) на всій території України загалом, указавши, що за висновком Великої Палати Верховного Суду шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. Зважаючи на наказ Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» від 28 лютого 2025 року № 376, саме з 01 липня 2023 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у другому реченні ч. 2 ст. 46 ЦК України, як дата закінчення активних бойових дій на вищезазначеній території. ОСОБА_1 звернулася до суду 22 листопада 2024 року, отже як на момент звернення її до суду із заявою, так і на час розгляду справи сплинув шестимісячний строк від дня закінчення активних бойових дій на певній території.

Суд визнав доводи заінтересованих осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про припинення розшуку ОСОБА_4 у разі оголошення його померлим такими, що суперечать абз. 2 ч. 2 ст. 20 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», відповідно до якого якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з наведеним висновком суду, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 12).

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого мають спільну дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 194).

03 липня 2020 року ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_7 , яка після реєстрації шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_8 » (т. 1 а.с. 89).

28 грудня 2022 року ОСОБА_4 був призваний до Збройних Сил України та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 грудня 2023 року № 3562 солдат ОСОБА_4 вважається таким, що 07 грудня 2023 року вибув з району відновлення боєздатності під оперативним контролем оперативного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та 08 грудня 2023 року залучений до сил та засобів ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_6 » оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_7 » оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » в складі в/ч НОМЕР_1 та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації з метою виконання бойових завдань в зоні відповідальності в/ч НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 31).

Довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 07 березня 2024 № 1025 засвідчено, що солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , дійсно в період з 08 по 24 грудня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Петропавлівській сільській об`єднаній територіальній громаді об`єднаній територіальній громаді в Україні, в Куп`янському районі Харківської області (т. 1 а.с. 30).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24 грудня 2023 року № 4552 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 26).

За змістом акта службового розслідування 24 грудня 2023 року о 04.40, виконуючи бойове завдання згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 № 2/330/134 від 10 грудня 2023 року на ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 », в районі населеного пункту Синьківка Харківської області в результаті штурмових дій противника за підтримки снайпера без техніки зникли безвісти, зокрема, солдат ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти в/ч НОМЕР_3 . В ході з`ясування обставин встановлено, що інформація про можливе перебування військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 в полоні на даний час не підтверджена. Факт зникнення безвісти військовослужбовця солдата ОСОБА_4 підтверджується витягом з журналу ведення бойових дій в/ч НОМЕР_1 № 294/860, подія 24 грудня 2022 року. Доказами зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 є: доповідь командира НОМЕР_4 механізованого батальйону підполковника ОСОБА_9 від 24 грудня 2023 року № 1848/2/347/2489 про зникнення військовослужбовця солдата ОСОБА_4 ; рапорт командира НОМЕР_4 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 24 грудня 2023 року; пояснення капітана ОСОБА_10 ; пояснення солдата ОСОБА_11 ; пояснення сержанта ОСОБА_12 . Запропоновано вважати солдата ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти в/ч НОМЕР_1 , зниклим безвісти 24 грудня 2023 року в районі ПВ «Бурий» біля населеного пункту Синьківка Харківської області, під час виконання бойового завдання (т. 1 а.с. 13-25).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 грудня 2023 року № 375 призупинено з 24 грудня 2023 року виплати грошового забезпечення на карткові рахунки солдата ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону; з 25 грудня 2023 року знято з продовольчого забезпечення (т. 1 а.с. 255).

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області із заявою за фактом безвісти зникнення її сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , останнього разу виходив на зв`язок 21 грудня 2023 року та повідомив, що йде на виконання бойового завдання і з того часу на зв`язок не виходить; останнього разу перебував в Харківській області поблизу населеного пункту Синьківка. Кримінальне провадження № 0004899 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесено до ЄРДР 29 грудня 2023 року (т. 1 а.с. 33).

05 січня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_10 на адресу ОСОБА_1 надіслано сповіщення, в якому повідомлялося, що її син солдат ОСОБА_4 , призваний 28 грудня 2022 року на військову службу по мобілізації, відданий військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, під час виконання бойового завдання в районі с. Синьківка Куп`янського р-ну Харківської області зник безвісти 24 грудня 2023 року (т. 1 а.с. 32).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 22 січня 2024 року № 366 завершено службове розслідування за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 та установлено, що солдат ОСОБА_4 , номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти в/ч НОМЕР_1 , зник безвісти 24 грудня 2023 року в районі ПВ «Бурий» біля населеного пункту Синьківка Харківської області під час виконання бойового завдання (т. 1 а.с. 27-28).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, від 25 січня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Стаханов Луганської області, зник на території бойових дій (під час воєнних дій), дата набуття статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 24 січня 2024 року (т. 1 а.с. 35-36).

Згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 05 грудня 2024, наданих на запит районного суду, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим/знятим з реєстрації по Чернігівській області не значиться (т. 1 а.с. 71).

За повідомленням Чернігівського ОЦЗ від 05 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку як безробітний в Чернігівській філії центру зайнятості не перебуває (т. 1 а.с. 82).

Інформація, надана ГУ ПФУ в Чернігівській області у листі від 09 грудня 2024 року, свідчить про те, що відповідно до електронних баз одержувачів пенсій та деяких соціальних виплат станом на 06 грудня 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як одержувач пенсії та страхових виплат на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області не перебуває. Інформація про перебування даної особи на обліку в інших головних управліннях ПФУ відсутня (т. 1 а.с. 104).

Головний центр обробки спеціальної інформації ДПС України від 06 грудня надав суду інформацію про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 лютого 2023 року перетинав державний кордон України в напрямку «Виїзд» в пункті пропуску «Краківець», а 19 березня 2023 року перетинав державний кордон України в напрямку «В`їзд» в пункті пропуску «Шегині» (т. 1 а.с. 106).

Відповідно до повідомлень Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області від 06 грудня 2024 року та від 12 грудня 2024 року відомості з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. З 29 грудня 2023 року ОСОБА_4 перебуває в розшуку Чернігівським МВ УМВСУ в Чернігівській області як безвісно зниклий. На теперішній час місцезнаходження останнього не встановлено (т. 1 а.с. 80, 100-102).

Відповідями відділу ДРАЦС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на запит суду першої інстанції від 05 грудня 2024 року та від 01 березня 2025 року засвідчено, що актовий запис про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі відсутній. Державна реєстрація смерті громадянина ОСОБА_4 не здійснювалася. Перевірку наявності актового запису про державну реєстрацію смерті проведено за період з 01 січня 2022 року по 01 лютого 2025 року за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян України (т. 1 а.с. 78, 98, 140).

Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, і в силу ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Правовий режим воєнного стану триває з 24 лютого 2022 року і на час вирішення цієї заяви.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За змістом ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши наведені норми та вивчивши обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про оголошення її сина, ОСОБА_4 померлим.

У справі встановлено, що заявниця є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28 грудня 2022 року ОСОБА_4 мобілізовано до лав ЗСУ, він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 .

За наявними у справі доказами ОСОБА_4 в період з 08 по 24 грудня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Петропавлівській сільській територіальній громаді Куп`янського р-ну Харківської області.

За змістом акта службового розслідування 24 грудня 2023 року о 04.40, виконуючи бойове завдання згідно бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 від 10 грудня 2023 року на ПВ «Бурий», в районі населеного пункту Синьківка Харківської області в результаті штурмових дій противника за підтримки снайпера без техніки солдат ОСОБА_4 зник безвісти.

Дійшовши висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 та оголошення ОСОБА_4 померлим, районний суд, пославшись на наказ Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» від 28 лютого 2025 року № 376, виснував, що саме з 01 липня 2023 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у другому реченні ч. 2 ст. 46 ЦК України, як дата закінчення активних бойових дій на території населеного пункту Синьківка Куп`янського р-ну Харківської обл.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік). Зокрема, цим Переліком визначено наступні категорії територій: території можливих бойових дій; території активних бойових дій; території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформацій ресурси; тимчасово окуповані рф території України.

Відповідно до підрозділу 1.8 цього Переліку датою припинення можливих (а не активних) бойових дій на території с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. зазначено 01 липня 2023 року.

Підрозділом 2.9 Переліку визначено, що активні бойові дії на території с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. тривали з 24 лютого 2022 року по 27 лютого 2027 року, з 09 вересня 2022 року по 26 листопада 2022 року.

Статус тимчасово окупованої рф території України с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. носила з 27 лютого 2022 року по 09 вересня 2022 року.

У розділі 3 Переліку зазначено території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Відповідно до підрозділу 3.5 територія с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. з 01 липня 2023 року визначена територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, дати завершення бойових дій не зазначено.

Таким чином, територія, де зник безвісті ОСОБА_4 , з 01 липня 2023 року змінила статус з «територія можливих бойових дій» на «територія активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси».

Аналогічна інформація щодо статусу цієї території зазначена і в наказі Міністерства з питань інтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям наказу № 376 від 28 лютого 2025 року, що зазначений вище.

Отже встановлено, що як на час звернення ОСОБА_1 із цією заявою, так і на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, територія с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. віднесена до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 виснувала, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Шість місяців, які визначені в 2-му реченні ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Територія, де пропав безвісти ОСОБА_4 (с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл.), вочевидь з 01 липня 2023 року є територією активних бойових дій. Те, що на указаній території функціонують державні електронні інформаційні ресурси, не нівелює її статус території активних бойових дій. Отже, відсутні підстави для висновку про те, що на території с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. активні бойові дії завершились.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що саме з 01 липня 2023 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у 2-му реченні ч. 2 ст. 46 ЦК України, як дата закінчення активних бойових дій на зазначеній вище території, є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що звернення ОСОБА_1 із заявою про оголошення ОСОБА_4 померлим під час виконання службових обов`язків є передчасним та таким, що не відповідає положенням ч. 2 ст. 46 ЦК України, оскільки територія, де зник ОСОБА_4 с. Синьківка Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського р-ну Харківської обл. згідно з наказом № 376 з 01 липня 2023 року і на час апеляційного перегляду судового рішення має статус території активних бойових дій, на якій функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

З огляду на висновок суду про передчасність звернення ОСОБА_1 із заявою про оголошення фізичної особи померлою, апеляційний суд не аналізує доводи апеляційної скарги на предмет повноти наданої заявницею доказової бази на підтвердження викладених нею обставин та їх належності.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою. Беручи до уваги неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні заяви.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила судовий збір у розмірі 908,40 грн (а.с. 61 зворот). За апеляційне оскарження судового рішення МОУ сплачено 908,40 грн судового збору (а.с. 82 зворот).

Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційні скарги, скасовує рішення суду та відмовляє у задоволенні заяви, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених учасниками справи, пропорційно задоволеним вимогам, зокрема, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та МОУ по 908,40 грн судового збору кожному за розгляд справи апеляційним судом.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , Міністерства оборони України задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , Міністерства оборони України по 908,40 грн кожному судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Міністерство оборони України, місце знаходження: просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, .

Повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова