Єдиний унікальний номер 341/1089/25
Номер провадження 2/341/634/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 вересня 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Аннишина С.І.,

секретаря судового засідання - Сегін І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитними договорами №90083 від 22.11.2021 та №3754804 від 31.12.2021 у розмірі 45 919, 64 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 22 листопада 2021 року уклала договір №90083 з ТОВ «ФК «Кредіплюс», за умовами якого їй надано перший транш в сумі 23 158,00 грн не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування коштів на її рахунок. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 170% річних. Загальний строк кредитування - 365 днів.

31 грудня 2021 року ОСОБА_1 уклала договір №3754804 з ТОВ «Мілоан», за умовами якого отримала кредит в сумі 6000,00 грн.

28 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» уклало договір №28012025, за умовами якого ТОВ «Кредіплюс» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 90083.

26 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» уклало договір №26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3754804.

ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 90083 від 22.11.2021, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості, становить 39919,64 грн, з яких: заборгованість за основним зобов?язанням(за тілом кредиту) - 22309,72 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16 809,92 грн, заборгованість за комісіями 800,00 грн.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3754804 від 31.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом відповідно до розрахунку заборгованості, становить 6000,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) - 6000,00 грн.

Представник позивача просить стягнути цю заборгованість.

Ухвалою суду від 27 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

Представник у судове засідання не з`явилася. В прохальній частині позову просила суд справу розглядати за її відсутності, у випадку неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачка в судове засідання двічі не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. На адресу суду поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, на підставі положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки відповідачка не з`явилася в судове засідання без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, судом постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Щодо договору про споживчий кредит №90083 від 22.11.2021.

22.11.2021 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» укладено договір про споживчий кредит №90083 (а.с.7,8).

Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору (індивідуальна частина) тілом кредиту є кредитна лінія загальний розмір якої не може перевищувати 78 714, 00 грн.

Згідно з пунктом 2.2.2 Договору №90083, перший транш в сумі 23158.00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 22000.10 грн. на номер рахунку картки позичальника у національній валюті; у розмірі 1157.90 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно пункту 2.5 індивідуальної частини.

Відповідно до пункту 2.2.3 Договору №90083, другий транш, в сумі, що не може перевищувати 55556.00 грн надається не пізніше наступного дня після погодження Кредитодавцем заяви звернення.

Згідно з пунктом 2.5 Договору №90083 комісія за надання першого траншу складає 1 157, 90 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 5% від загальної суми першого траншу. За надання другого траншу комісія не може перевищувати 7500,00 грн.

Відповідно до пункту 2.6 Договору №90083, загальний строк кредитування становить 1295 днів.

За пунктом 2.6.1 Договору №90083, строк на який надається перший транш складає 365 днів.

Строк на який надається другий транш складає від 84 днів до 30 місяців (пункт 2.6.2 Договору №90083).

Згідно з пунктом 2.7.1 Договору №90083, загальні витрати за першим траншем складають 26 309,12 грн.

Загальні витрати за другим траншем е перевищать 159076,00 грн.

Договір №90083 укладено на підставі заяви про видачу кредиту №100332163 від 22.11.2021, яка підписана ОСОБА_1 власноручно (а.с.11-12).

Після чого, відповідачці були перераховані кошти шляхом безготівкового переказу. Факт перерахування коштів на рахунок відповідачці підтвердужється платіжним дорученням № CDR_357171 від 22.11.2021 (а.с.45).

Відповідно до картки обліку виконання Договору №90083 за період з 22.11.2021 по 22.11.2022, ОСОБА_1 23.12.2021 здійснила погашення тіла кредиту в сумі 840,54 грн, процентів в сумі 1759,46 грн; 24.12.2021 здійснила погашення тіла кредиту в сумі 7,74 грн, процентів за користування кредитом в сумі 1521,26 грн (а.с.45 - 48).

Згідно з вищезазначеною карткою обліку у ОСОБА_1 за кредитним договором №90083 заборгованість становить 39 919,64 грн, з яких: 22 309,72 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16 809,92 грн заборгованість за відсотками, 800,00 грн заборгованість за комісією (а.с.48).

25 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 28012025 (а.с.52-56), за яким ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі, що є невід`ємною частиною Договору факторингу.

Відповідно до реєстру Боржників до Договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором №90083 від 22.11.2021 на загальну суму 39 919,64 грн, з якої заборгованість за сумою кредиту - 22 309,72 грн, заборгованість за процентами - 16 809,92 грн, заборгованість за комісією - 800,00 грн (а.с.58).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним Договором №90083, виданим ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 39 919,64 грн і складається із заборогованості за тілом кредиту - 22 309,72 грн, заборгованості за відсотками - 16 809,92 грн, та заборгованості за комісією - 800,00 грн (а.с.50).

Щодо договору про споживчий кредит №3754804 від 31.12.2021

31.12.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №3754804 (індивідуальна частина) (а.с.31-35).

Відповідно до пункту 1.1. Договору №3754804 кредитодавець зобов?язується надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов?язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений термін.

За пунктом 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6000.00 грн. у валюті: Українські гривні.

Кредит надається строком на 30 днів з 31.12.2021 (пункт 1.3.Договору №3754804).

Згідно з пунктом 1.4. Договору № 3754804 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 30.01.2022.

Відповідно до пункту 1.5.2. Договору № 3754804, проценти за користування кредитом: 18.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно пунктом 1.5.2 Договору № 3754804, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Ці умови також викладені у паспорті споживчого кредиту (а.с.37).

Відповідно до довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, акцепт Договору позичальника підписаний одноразовим ідентифікатором L30043, дата відправки ідентифікатора - 31.12.2021, на номер телефону - НОМЕР_1 (а.с.44).

Відповідно до електронної квитанції «Liqpay», ID платежу від 31.12.2024 ТОВ «Мілоан» перераховано кошти в сумі 6000,00 грн згідно договору 3754804 (а.с.44).

26 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024 (а.с.61-67), за яким ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, які вказані у реєстрі, що є невід`ємною частиною Договору факторингу.

Відповідно до реєстру Боржників до Договору фаторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором №3754804 на загальну суму 6000,00 грн, з якої заборгованість за кредитом - 6000,00 грн (а.с.68).

Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за договором № 3754804, виданого ТОВ «Мілоан», заборгованість за кредитом становить 6000,00 грн, з якої 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту (а.с.49).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним Договором №3754804, виданого ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 6000,00 грн і складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6000,00 грн (а.с.51).

Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини)..

Так, статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Окрім того, частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків.

Так, судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що ОСОБА_1 22.11.2021 уклала кредитний договір №90083 з ТОВ «ФК «Кредіплюс», за умовами якого отримала від ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошові кошти в сумі 23 158, 00 грн, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № CDR_357171. 31.12.2021 ОСОБА_1 уклала кредитний договір № 3754804 з ТОВ «Мілоан», за умовами якого отримала кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» в сумі 6000,00 грн, що відтверджується відповідно квитанцією «Liqpay».

Указані встановлені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що відповідачкою грошові кошти за цими кредитним договороми були отримані на виконання їх умов. Однак, після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними в повновму обсязі.

В подальшому право вимоги за вказаними кредитними договорами передано позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договорів факторингу.

Позивачем доведено, що відповідачеою порушено погоджені умови Договору №90083 від 22.11.2021 та умови Договору №3754804 від 31.12.2021, внаслідок чого утворилась заборгованість, а саме: за Договором №3754804 від 31.12.2024 у сумі 6000,00 грн, та за Договором №90083 від 22.11.2021 в сумі 39 919,64 грн, яка складається з: 22 309,72 грн тіло кредиту, 16 809,92 грн проценти, 800,00 грн комісія.

Надані позивачем розрахунки підтверджують розмір заборгованості за кредитними договорами, містять детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником.

Відомість про щоденні нарахування та погашення за договором № 3754804 та квитанція про перерахування коштів є належним доказом виконання кредитором свого обов`язку щодо передачі грошових коштів позичальнику на виконання умов договору кредитування, а також у подальшому, підтвердженням прострочення виконання обов`язків з боку позичальника щодо повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними.

Судом також встановлено, що згідно з карткою обліку виконання договору № 90083, ОСОБА_1 зробила часткову оплату на погашення заборгованості (23.12.2021 на суму 2600,00 грн, 24.12.2024 на суму 1530,00 грн), таким чином вчинивши конклюдентні дії щодо визнання договору, і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Суд враховує те, що відповідачка своїм правом на подання відзиву не скористалась і жодних доказів на спростування доводів позивача не надала.

Підсумовуючи викладене та враховуючи принципи змагальності і диспозитивності, та відсутність будь-яких доказів, які б спростовували обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для їх задоволення.

Щодо судових витрат

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 16 000,00 гривень

В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: заяву про надання правової допомоги від 01.05.2025 (а.с.78), документ про вартість послуг (а.с.76-77), витяг з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 (а.с.79).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Відповідно до правового висновку, викладеному у додатковій постанові Верховного Суду від 03.10.2024 у справі № 357/8695/23, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.

Відтак, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, пропорційності задоволених судом позовних вимог, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 5000,00 гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 2422 гривень 80 копійок.

Керуючись статтями. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, статтями 207, 526, 546, 626, 628, 634, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором №90083 від 22.11.2021 у сумі 39 919 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 64 копійки, яка скаладається з заборогованості за тілом кредиту - 22 309 (двадцять дві тисячі триста дев`ять) гривень 72 копійки, заборгованості за процентами - 16 809 (шістнадцять тисяч вісімсот дев`ять) гривень 92 копійки, заборгованості за комісією - 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором №3754804 від 31.12.2021 у сумі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 5 000 (п`ять тисячі) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521. .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

СуддяСвятослав АННИШИН