УХВАЛА

11 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 144/1423/24

провадження № 61-11530ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 26 березня

2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 серпня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на: 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :06:004:0025 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1217 га, кадастровий номер :06:004:0026 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

26 березня 2025 року Теплицький районний суд Вінницької області ухвалив рішення, яким позов задовольнив.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнав за ОСОБА_2 право приватної власності на: 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер :06:004:0025 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1217 га, кадастровий номер :06:004:0026 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 23 500,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач подав апеляційну скаргу.

Вінницький апеляційний суд постановою від 05 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року в частині судових витрат - без змін.

04 вересня 2025 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 26 березня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2025 року в указаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_2 у позовній заяві визначила ціну позову у розмірі 41 493,00 грн і та саме з цієї суми останньою розрахувався розмір судового збору, який було сплачено за подання позовної заяви до суду. При цьому ОСОБА_3 , виходячи із вказаних обставин, здійснив розрахунок та сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 2 422,40 грн.

Крім того, із договорів купівлі-продажу від 29 вересня 2017 року, убачається що: згідно з даними, що містяться в у звіті № 0100 про незалежну оцінку майна від 25 вересня 2017 року вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 становить 8 493,00 грн; згідно зі звітом № 0987 експертної грошової оцінки земельної ділянки оцінка земельної ділянки загальною площею

0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер- :06:004:0025, становить 25 665,00 грн; згідно зі звітом № 0988 з експертної грошової оцінки земельної ділянки оцінка земельної ділянки загальною площею 0,1217 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер- :06:004:0026, становить 8 727,00 грн.

Таким чином, ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням і, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обґрунтування. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення;

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 26 березня

2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 05 серпня

2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов