Справа №489/4039/25
Провадження №2/489/2280/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради, третя особа Миколаївська обласна рада, Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановив.

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила:

- визнати незаконними та скасувати наказ про дисциплінарне стягнення (оголошення доган ОСОБА_1 ) № 171-Ко від 21.04.2025; № 177-Ко від 22.04.22025; № 179-Ко від 23.04.2025;

- визнати незаконним та скасувати наказ № 200-Ко від 08.05.2025 про звільнення ОСОБА_2 ;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді юрисконсульта в Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради;

- стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 09 травня 2025 до дня поновлення на роботі;

- стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Мотивуючи свої вимоги тим, що вона працювала на посаді юрисконсульта в Комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради з 08.05.2024. З 10.12.2019 має безстрокову довідку про інвалідність третьої групи, відповідно до лікарських рекомендацій може виконувати помірну працю 1-2 класу напруги та має протипоказання праці з психоемоційним навантаженням, оскільки має проблеми з серцево-судинних захворювань. Про наявність вказаної довідки та зі змістом довідки директор Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради (далі КНП «МОЦО» МОР) був повідомлений. З дати прийняття на її на посаду і до дати звільнення, роботодавець не виконував взяті свої прямі обов`язки, в тому числі вона не була забезпечена всім необхідним на робочому місці. Нею неодноразово були подані на ім`я директора КНП «МОЦО» МОР службові записки щодо порушення трудового та антикорупційного законодавства. Також відповідні листи були направлені в установи та організації щодо запобігання корупції в КНП «МОЦО» МОР. Після чого, три дні підряд юрисконсульту було винесено три дисциплінарні стягнення і винесено наказ про звільнення за ніби-то систематичне порушення без поважних причин правил внутрішнього трудового розпорядку. За відсутності вакансій на підприємстві другої посади юрисконсульта, 04.04.2025, юрисконсультом на підприємстві призначено ОСОБА_3 , яка пов`язана з медичним центром родини ОСОБА_4 . Зважаючи на те, що керівником КНП «МОЦО» МОР відверто ігнорувалися всі подані її усні та письмові повідомлення про порушення законодавства та підприємстві та примушували її до звільнення. М Безносенко здійснено усунення її від виконання посадових обов`язків шляхом видання усного розпорядження працівникам підприємства не допускати її до документів підприємства, які їй необхідні були для виконання посадових обов`язків. 28.02.2025 поштовим відправлення нею направлено доповідну записку з проханням надати письмове розпорядження про відсторонення її від роботи, яку отримано 03.03.2025. Проте, відповіді вона так і не отримала. На всі її намагання привести роботу підприємства у відповідність до вимог законодавства, вона отримала створену керівником ворожу та напружену атмосферу до неї, фальсифікацію документів про ніби то її погане ставлення до працівників підприємства, перекручування фактів, тощо. З 21 по 23 квітня 2025 відносно неї видано три накази про винесення догани відносно неї за ніби-то відсутність на роботі без поважних причин. Проте, вона з 04.04.2025 по 14.04.2025 знаходилася на стаціонарному лікуванні, також неодноразово (03.04.2025, 21.04.2025, 24.04.2025) зверталася до лікаря у звязку з погіршенням стану здоров`я. 21.04.2025 нею було написано доповідну записку про необхідність потрапити по запису на прийом до сімейного лікаря, проте, директором КНП «МОЦО» МОР було відмовлено. Крім того, за весь час роботи на підприємстві, відносно неї, окрім іншого, чинився економічний утиск, зокрема, невиплати преміальних. 05.05.2025 у звязку з невиконанням обов`язку роботодавця вимог законодавства, колективного договору та відсутності можливості виконання посадових обов`язків у звязку з відсутністю техніки та умов роботи, нею подано заяву про переведення з 06.05.2025 її на дистанційну роботу на період дії воєнного стану. Проте, директором підприємства було відмовлено у задоволенні її заяви, чим порушено норми чинного законодавства. 08.05.2025 наказом № 200-Ко її звільнено з посади за систематичне порушення без поважних причин правил внутрішнього трудового розпорядку на підставі наказів № 171-Ко від 21.04.2025; № 177-Ко від 22.04.2025; № 179-Ко від 23.04.2025 та невідомих двох Актів від 24.04.2025 про нараду, про яку нікого не було повідомлено та ніби-то необхідності директора в консультації. На її заяви про надання копії Актів від 24.04.2025, табелів обліку її робочого часу за останні три місяці, залишилися без задоволення. Окрім того, вона не отримала повний розрахунок при звільненні та не оплачено дні знаходження на лікарняному.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що в порушення вимог, ОСОБА_1 систематично порушувала трудову дисципліну, без причинно була відсутня на робочому місці, за що тричі притягувалася до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_1 неналежно виконувала свої посадові обов`язки, ігнорувала розпорядження директора, а саме неодноразово, 24.04.2025 без причин відмовилася бути присутньою на оперативній нараді, на якій необхідна була правова консультація, та відмовилася надати юридичну консультацію керівнику підприємства. Позивачка у позові не навела та не надала докази причин своєї відсутності на робочому місці 31.03.2025 в період з 09:54 год 12:19 год. та 03.04.2025 в період з 12:32 год. 16:00 год. У той же час, позивачка не навела причини невиконання своїх прямих посадових обов`язків та причин ігнорування законних вимог керівника підприємства 24.04.2025. У той же час, у відповідача виникло право застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за вчинення дисциплінарного проступку 24.04.2025 у звязку з неналежним виконанням посадових обов`язків з урахуванням, що ОСОБА_1 тричі притягувалася до дисциплінарної відповідальності за порушення внутрішнього трудового розпорядку.

Від позивачки надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги. Вказує, що надано стороною відповідача довідка № 18-832/01 від 10.06.2025 про середньоденну заробітну плату ОСОБА_1 за останні два місяці роботи, є сфальсифікованою та такою, що не відповідає дійсності та табелям обліку робочого часу ОСОБА_1 за останні два місяці роботи. В наданому нею табелі робочого часу за квітень 2025 в графі юрисконсульта ОСОБА_1 з 02.04.2025 стоїть прогул, а отже, за даний день не нараховано та не виплачено заробітну плату. Але, одночасно з цим юрисконсульту за відсутність 02.04.2025 на робочому місці з 13:15 год. по 16:23 хв. винесено наказом № 171-Ко від 21.04.2025 дисциплінарне стягнення. Отже, керівником КНП «МОЦО» МОР виноситься юрисконсульту подвійне покарання: прогул і дисциплінарне стягнення за один і той же день 02.04.2025. Щодо доповідних записок працівників підприємства ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то незрозуміло, дані особи чекали її біля кабінету біля двох годин, що фактично були відсутні на своїх робочих місцях та їх не було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Подання директора ОСОБА_8 голові профспілкового комітету не може бути допустимим та належним доказом, оскільки не містить ані дати видання, ані будь-якої реєстрації, без відмітки в отриманні особи, якій дане подання адресовано. Окрім іншого, вона не надавала згоду та фотозйомку та відео фіксацію щодо неї.

Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні позову. Щодо довідок № 18-832/01 та № 18-831/01, то відповідач визнає помилки та надає нові довідки. Позивачка не спростовує доводів відповідача про відсутність на робочому місці. Щодо тверджень позивачки про подвійне покарання у звязку з невиплатою заробітної плати за 02.04.2025, то це не відноситься до дисциплінарного стягнення. Заробітна плата за відсутність на робочому місці без поважних причин не виплачується. Відсутність позивачки на робочому місці зафіксовані Актами з підписами відповідних осіб та підстав вважати, що дані Акти не відповідають дійсності, позивачка належними та допустимими доказами не довела. Позивачка не заперечує, що 24.04.2025 відмовилася від участі в нараді, що 24.04.2025 відмовилася прибути за викликом до директора. Позивачкою не доведено протиправності оскаржуваних наказів. Відеокамери на підприємстві встановлено законно, вони фіксують прихід та вихід працівників з адміністративної будівлі.

Від позивачки надійшла відповідь на заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначає, що представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, яке зводиться до викладення фактів, які вже були спростовані позивачкою, матеріалами позовної заяви та відповіді на відзив. Стороною відповідача не надано жодного доказу, що камери встановлено офіційно, та те, що вона була повідомлена про фото та відео фіксацію, не надано її згоду на зазначене. Представником відповідача заявлено про ніби-то її відмову про участь у нараді 24.04.2025, є черговою фальсифікацією, так як на підприємстві не було видано жодного документу, з яким би вона була ознайомлена про проведення 24.04.2025 будь-яких нарад. Крім того, окрім неї, на підприємстві наявний інший юрисконсульт з тими ж самими повноваженнями, що і позивачка, та яка могла за нагальної необхідності, взяти участь у нараді, а також надати директору консультацію. Відповідачем не надано жодних доказів відсутності ОСОБА_1 на роботі та правомірності до притягнення її до дисциплінарної відповідальності та звільнення. Крім того, в наказах зазначено частину обідньої перерви, яка є особистим часом позивачки.

Від представниці Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли пояснення, відповідно до яких просить виключити Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці як третю особу з суб`єктивного складу по дійсній справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025, визначено склад суду та справу передано на розгляд судді Рум`янцевої Н.О.

Ухвалою суду від 28.07.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано докази.

Ухвалою суду від 13.08.2025, відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ № 403844 від 10.12.2019, ОСОБА_1 має третю групу інвалідності безстроково. Може виконувати помірну працю за фахом, помірну працю 1-2 класу напруги.

Згідно наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 172-Ко від 07.05.2024, ОСОБА_9 прийнято на основне місце роботи на посаду юрисконсульта адміністративної служби з 08 травня 2024.

Відповідно до наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 171-Ко від 21.04.2025, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин).

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 177 Ко від 22.04.2025, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни: відсутність на роботі більше трьох годин безперервно без поважних причин.

Згідно наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради №179-Ко від 23.04.2025, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин безперервно у проміжок часу з 09 год. 54 хв. до 12 год. 19 хв. (тривалістю 2 години 25 хвилин) та надання неправдивої інформації.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 200-Ко від 08.05.2025, ОСОБА_1 , юрисконсульта звільнено 08 травня 2025 за ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Із вказаними наказами позивачка не погоджується, вважає своє звільнення та оголошення відносно неї доган незаконними, протиправними та таким, що порушують її законні трудові гарантії.

Норми права та мотиви їх застосування.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно із статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до положень статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 712/6576/17).

Згідно з частинами першою та другою статті 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

За положеннями статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Відповідно до ст. ст.150,233 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХV цього Кодексу). Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і шкідливих наслідків.

Неможливо притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Принцип презумпції невинуватості в трудовому праві випливає зі місту ст. 138 КЗпП, яка передбачає обов`язок роботодавця доводити наявність умов, серед них і вини працівника, для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарним проступком визнається невиконання саме трудових обов`язків. Працівника не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності, якщо він не порушив своїх трудових обов`язків. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку.

Відповідно до правового висновку викладеного в постанові ВС від 13 травня 2022 року у справі № 331/2395/20 саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі № 461/8132/17(провадження № 61-9697св19).

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 рокуза№3477-IVзастосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Статтею 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється.

Отже, законодавством передбачено, що підставою застосування дисциплінарного стягнення може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до відповідальності даного виду, власник або уповноважений ним орган, повинні навести конкретні факти допущеного працівником невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 18.03.2021 року по справі №219/2474/19 зазначив, що у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення.

Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто орган, правомочний застосовувати дисциплінарні стягнення повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт, нормативного правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, наявність нормативного посилання у наказі про догану є обов`язковою вимогою законодавства, а її відсутність може свідчити про порушення процедури та бути підставою для оскарження такого наказу.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними та скасування наказів про дисциплінарне стягнення.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 30-ОД від 29.07.2024, створено в КНП «МОЦО» МОР комісію з контролю за виконанням працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку та наказано, що у разі запізнення працівника на робоче місце, або відсутності працівника на своєму робочому місці до закінчення терміну його робочого часу, члени комісії на протязі першого робочого дня після проведеної перевірки, повинні взяти у працівника письмове пояснення причини його запізнення на роботу, або відсутності на робочому місці до закінчення часу роботи.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників КНП «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради, схваленою конференцією трудового колективу КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР Протоколом № 4 від 15.04.2020, працівники зобов`язані, зокрема, вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки.

Як вбачається з Акту перевірки відпрацювання робочого часу у структурних підрозділах КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР: адміністративно-управлінський персонал, адміністративна служба, господарський відділ від 02.04.2025, за результатами проведеної перевірки встановлено, зокрема, 02.04.2025 станом на 13 год. 15 хв. на робочому місці без виправдувальних документів була відсутня юрисконсульт ОСОБА_1 , інші працівники адміністративної служби були присутні на робочому місці згідно до графіку роботи підрозділу. Станом на 16 год. 23 хв. на робочому місці без виправдувальних документів була відсутня ОСОБА_1 , інші працівники адміністративної служби були присутні на робочому місці згідно до графіку роботи підрозділу.

Загально відсутній час 3 години 8 хвилин.

З Акта про відмову ОСОБА_1 надати письмове пояснення щодо порушення трудової дисципліни від 15.04.2025, вбачається, що 02.04.2025 в присутності інспекторів з кадрів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , помічника керівника підприємства ОСОБА_12 юрисконсульту Ганні Рябець було запропоновано на підставі розпорядження директора від 15.04.2025 № 2 надати письмове пояснення щодо її відсутності на робочому місці, але вона відмовилася його надати. Також, документів, які виправдовують її відсутність на робочому місці протягом робочого дня 02.04.2025 ОСОБА_13 не було надано.

Згідно табеля робочого часу по адміністративній службі за квітень 2025, в графі ОСОБА_1 02.04.2025 міститься відмітка «ПГ» (а.с. 155 зворот).

Відповідно до наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 171-Ко від 21.04.2025, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин 02.04.2025).

21 квітня 2025 ОСОБА_1 ознайомлена з вказаним наказом та не погодилася з ним, зазначивши, що пояснення щодо відсутності та попередження про відсутність саме в цей день не було надано, тому що в цей час відсутності на роботі не підтверджено жодними доказами. Має намір оскаржити даний наказ у суді.

Як вбачається з Акту перевірки відпрацювання робочого часу у структурних підрозділах КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР: адміністративна служба, від 03.04.2025, за результатами проведеної перевірки встановлено, зокрема, 03.04.2025 станом на 12 год. 32 хв. на робочому місці без виправдувальних документів була відсутня юрисконсульт ОСОБА_1 , інші працівники адміністративної служби були присутні на робочому місці згідно до графіку роботи підрозділу. Станом на 16 год. 00 хв. на робочому місці без виправдувальних документів була відсутня ОСОБА_1 , інші працівники адміністративної служби були присутні на робочому місці згідно до графіку роботи підрозділу.

Згідно з законодавством України, при 8-годинному робочому дні працівнику обов`язково надається перерва для відпочинку та харчування, яка не включається в робочий час. Її тривалість не може перевищувати двох годин, але мінімальна тривалість не регламентується. Зазвичай, перерву надають через чотири години після початку роботи. Конкретний час початку та закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

Час обідньої перерви не оплачується і не враховується при підрахунку робочого часу.

Загально відсутній час 4 години 15 хвилин.

З Акта про відмову ОСОБА_1 надати письмове пояснення щодо порушення трудової дисципліни від 16.04.2025, вбачається, що 03.04.2025 в присутності інспекторів з кадрів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , організатора діловодства ОСОБА_14 , юрисконсульту ОСОБА_15 було запропоновано на підставі розпорядження директора від 16.04.2025 № 3 надати письмове пояснення щодо її відсутності на робочому місці на підприємстві у проміжок часу з 12 годин 32 хвилин по 16 годину 00 хвилин 03.04.2025. З розпорядженням ОСОБА_16 ознайомилась, але письмові пояснення надати відмовилась.

Згідно табеля робочого часу по адміністративній службі за квітень 2025, в графі ОСОБА_1 03.04.2025 міститься відмітка «4» (а.с. 155 зворот).

До матеріалів справи долучено скриншот створення 03 квітня медичного направлення та створення 04 квітня медичного висновку про непрацездатність (а.с. 66).

Як вбачається з довідки КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» сімейна лабораторія № 3 від 03.04.2025, ОСОБА_1 , 03.04.2025 була на прийомі у терапевта в ЦПМСД № 5 СА № 3.

Вказану довідку ОСОБА_1 направлено шляхом телефонного повідомлення «Таня секретар онкологія» та повідомлено про те, що ОСОБА_1 направлено на стаціонарне лікування (а.с. 67).

З виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення № 2669 КНП ММР «Міська лікарня № 1», вбачається, що ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 04.04.2025 по 14.04.2025 (а.с. 70).

Як вбачається з листа непрацездатності № 31165268-1, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 04.04.2025 по 11.04.2025.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 177Ко від 22.04.2025, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни: відсутність 03.04.2025 на роботі більше трьох годин безперервно без поважних причин.

Відповідно до Протоколу засідання робочої групи для перевірки фактів, викладених у доповідних записках співробітників Миколаївського обласного онкоцентру від 22.04.2025, зокрема, робочою групою вирішено на підставі наданих документів підтверджено факт відсутності на підприємстві 30.03.2025 юрисконсульта ОСОБА_1 протягом 2 години 25 хвилин та рекомендовано притягнути ОСОБА_17 до дисциплінарної відповідальності відповідно до чинного законодавства України.

Долучені до матеріалів відзиву фотознімки (а.с. 132), судом не беруться до уваги, оскільки вони ані підтверджують, ані спростовують відсутність ОСОБА_1 на робочому місці протягом більше аніж три години.

Спір сторін щодо законного чи незаконного встановлення відеокамер та фіксації приходу та виходу працівників з КНП «МОЦО» МОР, судом не береться до уваги, оскільки він не стосується предмету дійсної справи.

До матеріалів справи долучені Доповідні записки працівників КНП «МОЦО» МОР ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , від 31.03.2025, в яких зазначено, що вказані особи 31.03.2025 хотіли звернутися до юриста після перевірки відробітки робочого часу 28.03.2025 для отримання роз`яснення, але юриста не було на робочому місці в період з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. Потрібну інформацію вони не отримали.

Долучені до матеріалів справи вищевказані Доповідні записки судом не беруться до уваги, оскільки вони не підтверджують факт відсутності ОСОБА_1 у зазначений день, чи період часу на роботі. Тим більш, перебування біля кабінету юрисконсульта дві години медичні сестри та працівниця рентген лаборанта фактично не мають можливості.

Згідно табеля робочого часу по адміністративній службі за березень 2025, в графі ОСОБА_1 31.03.2025 міститься відмітка «5,38» (а.с. 155 зворот).

Згідно наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради №179-Ко від 23.04.2025, ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин безперервно у проміжок часу 31 березня 2025 з 09 год. 54 хв. до 12 год. 19 хв. (тривалістю 2 години 25 хвилин) та надання неправдивої інформації.

До матеріалів справ долучені копії оглядів лікаря КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» відносно ОСОБА_1 з зазначенням причин звернення та постановленням діагнозу з медичними висновками (а.с. 72, 73, 75 зворот).

Вказані документи ОСОБА_1 направлені на телефон ОСОБА_4 , на підтвердження зазначеного до матеріалів справи позивачкою долучено скриншот (а.с. 74).

Зі Службової записки ОСОБА_1 на ім`я директора КНП «МОЦО» МОР Безносенко М. від 18.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено ОСОБА_19 про періодичну відсутність на робочому місці з 21.04.2025 у зв`язку з проходженням обов`язкового щорічного медичного огляду.

З Доповідної записки ОСОБА_1 поданої на ім`я директора КНП «МОЦО» МОР ОСОБА_8 від 21.04.2025, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено ОСОБА_19 про те, що вона, у зв`язку з необхідністю проходження щорічного медичного огляду, 21 квітня 2025 записана на 16 год. 00 хв. на прийом до сімейного лікаря та буде відсутня на робочому місці з 15 год. 15 хв.

На вказаній доповідній записці міститься резолюція «відмовити до надання запису на консультативний прийом лікаря».

Відповідно до довідки КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 21.04.2025 за вих. № 3, ОСОБА_1 постановлено діагноз. Зазначено, що на момент огляду візит до лікаря проходить медогляд.

24 квітня 2025 ОСОБА_1 звернулася до директора КНП «МОЦО» МОР ОСОБА_20 з службовою запискою, в якій зазначено щодо погіршення самопочуття, звернення за медичною допомогою та повідомленням про необхідність отримання часу для можливості стабілізації свого стану здоров`я для співбесіди.

Долучені до матеріалів справи Доповідні записки, вимоги про припинення порушення трудового та антикорупційного законодавства, а також антикорупційної програми підприємства подані ОСОБА_1 до посадових осіб КНП «МОЦО» МОР, Управління формування правових позицій з питань декларування та конфлікту інтересів Національного агентства з питань запобігання корупції, Комісії з трудових спорів КНП «МОЦО» МОР та надані на їх підставі відповіді, судом не беруться до уваги, оскільки вони не стосуються предмету спору, а лише є підтвердженням конфлікту інтересів між ОСОБА_1 та працівниками, зокрема, директором КНП «МОЦО» МОР.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог, а саме вважає за необхідним: визнати незаконним та скасувати наказ Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради №179-Ко від 23.04.2025 про дисциплінарне стягнення відносно ОСОБА_1 , оскільки тривалість відсутності на роботі менше трьох годин (2 год. 25 хв.).

Щодо визнання незаконним та скасування наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 171-Ко від 21.04.2025, відповідно до якого ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі без поважних причин 02.04.2025), суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині, оскільки доказів на неправомірність виданого наказу суду не надано.

Щодо визнання незаконним та скасування наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 177Ко від 22.04.2025, яким ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни: відсутність 03.04.2025 на роботі більше трьох годин безперервно без поважних причин, слід зазначити наступне.

До матеріалів справи долучено скріншот щодо створення направлення 0724-7641-4252-7792 03 квітня 2025 о 14 год. 12 хв.. Медичний висновок створено 04 квітня 2025.

03 квітня 2025 о 14 год. 35 хв. секретаря КНП «МОЦО» МОР повідомлено шляхом направлення фотознімку медичної довідки КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 Сімейної лабораторії № 3 з повідомленням про направлення ОСОБА_1 до стаціонарного лікування та остання їде оформлятися.

З виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого терапевтичного відділення № 2669 КНП ММР «Міська лікарня № 1», вбачається, що ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 04.04.2025 по 14.04.2025.

Як вбачається з листа непрацездатності № 31165268-1, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 04.04.2025 по 11.04.2025.

Докази, які б спростували відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 03 квітня 2025 в період часу з 12 год. 45 хв. до 14 год. 35 хв., у матеріалах справи відсутні. Окрім того, ОСОБА_1 оформлено на стаціонарне лікування 04 квітня 2025, тобто на наступний день, що фактично позбавляє можливості з`ясування перебування ОСОБА_1 в період часу з 14 год. 40 хв. до 16 год. 00 хв. 03 квітня 2025.

Отже, доказів на спростування законності наказу Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 177Ко від 22.04.2025, суду не надано.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу № 200-Ко від 08.05.2025 про звільнення ОСОБА_2 та поновлення її на роботі, слід зазначити наступне.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 4 Конвенції МОП про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця передбачено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавці.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За визначеними у пункті 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини першої статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Частинами першою та другою статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У пунктах 22, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 9901/743/18, постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 755/6249/18).

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі №299/2637/21 зазначив, що обов`язковою умовою для звільнення працівника на підставі пункту 3 частини першою статті 40 КЗпП України є систематичне невиконання покладених на нього трудових обов`язків. При цьому висновок про систематичне невиконання трудових обов`язків буде правомірним лише у випадку, коли після застосовуваного до нього раніше заходу дисциплінарного стягнення (який не скасований у встановленому законом порядку) такий працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення її на роботі.

Як встановлено судом, наказами № 171-Ко від 21.04.2025 та № 177-Ко від 22.04.2025, позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни (порушення правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства).

Зі Службової записки ОСОБА_1 на ім`я директора КНП «МОЦО» МОР Безносенко М. від 18.04.2025 вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено ОСОБА_19 про періодичну відсутність на робочому місці з 21.04.2025 у зв`язку з проходженням обов`язкового щорічного медичного огляду.

З Доповідної записки ОСОБА_1 поданої на ім`я директора КНП «МОЦО» МОР ОСОБА_8 від 21.04.2025, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено ОСОБА_19 про те, що вона, у зв`язку з необхідністю проходження щорічного медичного огляду, 21 квітня 2025 записана на 16 год. 00 хв. на прийом до сімейного лікаря та буде відсутня на робочому місці з 15 год. 15 хв.

На вказаній доповідній записці міститься резолюція «відмовити до надання запису на консультативний прийом лікаря».

Відповідно до довідки КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 21.04.2025 за вих. № 3, ОСОБА_1 постановлено діагноз. Зазначено, що на момент огляду візит до лікаря проходить медогляд.

24 квітня 2025 ОСОБА_1 звернулася з Службовою запискою до директора КНП «МОЦО» МОР ОСОБА_8 , в якій зазначила про те, що 23.04.2025 після вручення трьох наказів про оголошення їй догани, у неї погіршився стан здоров`я. У зв`язку з чим, їй необхідний термін для можливої стабілізації тиску, щоб спокійно почати співбесіду.

ОСОБА_1 оглянута лікарем: 24.04.2025; 28.04.2025; 29.04.2025, що підтверджується медичними довідками (а.с. 72, 73, 91).

ОСОБА_1 письмово повідомила директора КНП «МОЦО» МОР про необхідність проходження медичного огляду та у звязку з чим буде періодично відсутня на робочому місці з 21 квітня 2025. Інших письмових повідомлень чи будь-яких заяв про надання можливості бути відсутньою на робочому місці більше трьох годин (02 квітня 2025 та 03 квітня 2025), позивачкою не надано.

05 травня 2025 ОСОБА_1 звернулася з заявою до директора КНП «МОЦО» МОР Безносенко М., в якій просила перевести її з 06.05.2025 на дистанційну роботу на період дії воєнного стану з можливістю використання вдома її особистого комп`ютера та іншої техніки для виконання своїх посадових обов`язків.

На вказаній заяві міститься резолюція «відмовлено» (а.с. 89).

Директор КНП «МОЦО» МОР Безносенко М. звернувся з поданням до Голови профспілкового комітету КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР, в якому зазначив, що 24.04.2025 о 10 год. 00 хв. ним була призначена оперативна нарада за участю юрисконсульта ОСОБА_21 . Повідомити останню особисто не було можливості у зв`язку з її відсутністю на той час на роботі. Після телефонного повідомлення про з`явлення до його кабінету, остання відмовлялася. Раніше до ОСОБА_1 застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни. Просив розглянути подання на засіданні профспілкового комітету підприємства і надати згоду на звільнення юрисконсульта ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 40 КЗпП України.

Наказом Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради № 200-Ко від 08.05.2025, ОСОБА_1 , юрисконсульта звільнено 08 травня 2025 за ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР від 10.06.2025 за вих. № 18-832/01, ОСОБА_1 працювала у КНП «МОЦО» МОР та її заробітна плата за березень становить 20313,83 грн. (31 день), за квітень 2025 10343,51 грн. (19+11 не відпрац).

Відповідно до довідки про виплату заробітної плати КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР від 10.06.2025 за вих. № 18-831/01, виплата ОСОБА_1 відбулася у день звільнення, а саме 08.05.2025 згідно платіжної відомості на ПриватБанк № 4520 у сумі 8974,55 грн. Відповідно до протоколу № 10 від 23.05.2025 «Про призначення допомоги з тимчасової втрати працездатності співробітникам КНП «МОЦО`МОР нараховано лікарняні за період з 29.04.2025-02.05.2025 за 4 дні за рахунок підприємства. 23 травня 2025 відбувся остаточний розрахунок, а саме: при виплаті лікарняних, згідно платіжної відомості № 4561 від 23.05.2025 у сумі 2368,90 грн.

До матеріалів справи долучено довідку про середню заробітну плату (дохід) КНП «Миколаївський обласний центр онкології» МОР від 13.06.2025 за вих. № 18-855/01, ОСОБА_1 працювала у КНП «МОЦО» МОР та її заробітна плата за березень 2025 становить 5426,19 грн., за квітень 2025 становить 9545,45 грн.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що застосування дисциплінарного стягнення до позивачки у вигляді звільнення відбулося у зв`язку з повторним порушенням трудової дисципліни, після застосованого до неї раніше заходу дисциплінарного стягнення.

Таким чином, відповідачем підтверджено наявність підстав для звільнення позивачки за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України(систематичне порушення без поважних причин правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства), оскільки у даному випадку звільнення позивачки було третім застосовним щодо неї дисциплінарним стягненням на протязі року.

Слід також звернути увагу, що при притягненні до дисциплінарної відповідальності відповідачем з`ясовувалися у позивача причини допущених порушень трудової дисципліни.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачкою не доведено порушення її прав відповідачем, а тому вимоги позову в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи те, що позовні вимоги про поновлення на роботі задоволенні не підлягають, а вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, суд дійшов висновку про відсутність правих підстав для їх задоволення.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує відповідно дост.141 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 142, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради, третя особа Миколаївська обласна рада, Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати наказ № 179-Ко від 23 квітня 2025 про дисциплінарне стягнення відносно ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 18, .

Третя особа:

Миколаївська обласна рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, .

Південне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, 40/1, .

Повний текст судового рішення складено «09» вересня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева