Справа № 529/439/25
Провадження № 2/529/301/25
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2025 року Диканський районний суду полтавської області в складі:

головуючої судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря Звягольській В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Представник позивача Романенко М.Е. звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" в якій просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, інфляційні втрати та 3% річних, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 06.04.2016 між АТ «Банк Кредит Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200496946, відповідно до якого банк надав відповідачці кредитні кошти в сумі 8 955 грн. 48 коп. із встановленим строком користування з 06.04.2016 по 06.10.2017. Відповідачка, у свою чергу, зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 позивачем набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціон лоту № GL16618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі 910/11298/16 відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» в тому числі і за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 .

Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов?язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідачка ОСОБА_1 порушила умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 25 051 грн. 57 коп. грн., з яких: 8 454 грн. 59 коп. - заборгованість за кредитом; 16 596 грн. 98 коп. заборгованість за відсотками.

Вказана заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс».

Крім того позивачем нараховано 5 477 грн. 89 коп. сума інфляційних витрат та 3% річних 2 256 грн. 70 коп. за порушення виконання зобов`язання.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення представника позивача з цим позовом до суду.

21.05.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16.07.2025 представником позивача подано до суду додаткові пояснення в яких вказано, що ТОВ «Діджи Фінанс» є правонаступником за договором відступлення прав вимоги та вважає, що реєстр кредитних договорів до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» є достатнім і беззаперечним доказом наявності заборгованості. 23.05.2016 рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до фонду. Фактор відповідно до договору факторингу не має право нараховувати відсотки, комісію, неустойку, що передбачені умовами кредитного договору. У доданих до позову виписках по картковому рахунку зазначено дату та час операції, нарахування відсотків, зарахування внесених коштів, отже такі є належними доказами щодо заборгованості по кредитному договору.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, однак в матеріалах справи знаходиться заява останньої про підтримання вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку та завчасно, шляхом надсилання судових повісток у наявний особистий кабінет «Електронного суду». Правом на подання відзиву не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що 06.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір у формі заяви (оферти) № 200496946, відповідно до якого банк надав відповідачці кредитні кошти у розмірі 8955,48 грн. строком на 548 днів, з 06.04.2016 по 06.10.2017. Разова комісія за видачу кредиту 0 грн., зі сплатою 2 % з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії.. Сторони узгодили щомісячний платі, який необхідно позичальнику відповідачці у справі ОСОБА_1 вносити на погашення кредитної заборгованості 697 грн., останній платіж 690 грн. 46 коп. (а.с.12 Том1).

Крім цього, сторонами підписано анкету № 2631916 від 06.04.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовану сукупність вартість споживчого кредиту. Вказані документи були підписані відповідачкою, що не було спростовано в процесі розгляду справи належними та допустимими доказами.

Також відповідачем 06.04.2016 погоджено графік платежів по кредитному договору, відповідно до якого загальний розмір платежів за весь період дії договору складає 12 539 грн. 46 коп. Крім того у вказаному повідомленні зазначено про те, що банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 для використання в рамках вказаного кредитного договору ( т.1 а.с. 24 зворот).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ "Банк Михайлівський" відступає новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі 5307308,39 грн. та у порядку визначених цим Договором (а.с.102-103 Том 2).

Факт переходу до позивача права вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 , за якою позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.104-119 Том 2).

Згідно витягу Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором № 220496946, укладеним 06.04.2016 з ОСОБА_1 на суму 25 051 грн. 57, з яких: 8 454 грн.59 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 16 596 грн. 88 коп. - заборгованість за нарахованими доходами (а.с.121 зворот Том2).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 29.04.2025, сума заборгованості за кредитним договором становить 25 501 грн. 57 коп., сума інфляційних втрат 5 477 грн. 89 коп. (нарахованих з 23.02.2019 по 23.02.2022), 3% річних 2 256 грн. 70 коп. (станом з 23.02.2019 по 23.02.2013), а всього загальна заборгованість 32 786 грн. 16 коп.

На підтвердження наявності заборгованості позивачем надана виписка по особовим рахункам, яка сформована 23.01.2025 (а.с.25-250 Том 1, а.с. 1-101 Том 2).

З виписки по особовим рахункам вбачається, що первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків за кредитним договором від 06.04.2016, укладеного з ОСОБА_1 по 20.07.2020 (а.с.100 т.2), але доказів того, що відповідачка ініціювала продовження строку кредитування суду не надано.

Підтверджень пролонгації також позивачем не надано. Натомість Заява № 200496946 містить чіткий строк користування кредитом 548 днів, тобто з 06.04.2016 по 06.10.2017.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц (14-318цс18).

Припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Як вбачається з виписок по особовому рахунку ОСОБА_1 станом на 06.10.2017 (кінець строку кредитування) залишок по кредиту становив 441 грн 92 коп. (а.с.74 т.1) При цьому також вбачається, що відповідачкою ОСОБА_1 частково вносились кошти на погашення заборгованості.

Таким чином, відсотки, нараховані після закінчення строку кредитування, тобто після 06.10.2017 є необґрунтованими, а тому вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, нарахованими з моменту закінчення загального строку кредитування не підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості по кредиту, зазначивши у письмових поясненнях, що виписки по рахунку є належними доказами заборгованості.

Таким чином суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 на кінець строку кредитування 06.10.2017 становила 441 грн 92 коп.

Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Що стосується частини позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 інфляційних витрат та 3 % річних, суд приходить до наступного висновку.

Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 інфляційні витрати з 23.02.2019 по 23.02.2022, сума яких становить 5 477 грн. 89 коп., а також 3 % річних з 23.02.2019 по 23.02.2022, загальна сума яких 2 256 грн. 70 коп.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, суд не погоджується з періодом за який позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Так первісний кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» не здійснював нарахування штрафних санкцій, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, а позивач набув право грошової вимоги 20.07.2020, що підтверджується договором про відступлення права вимоги та витягу Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" від 20.07.2020.

Тому саме після набуття права вимоги позивач має право на нарахування інфляційні втрати та 3% річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, за період з 20.07.2020 по 23.02.2022, що становить: інфляційні втрати 76,19 грн, 3% річних 21,20 грн.

Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідачки 441 грн 92 коп., заборгованості за кредитним договором, суми інфляційних витрат - 76 грн 19 коп., 3% річних в сумі 21 грн 20 коп., а всього 539 грн 31 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до останніх належать витрати на правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Представництво та захист позивача здійснювало адвокатське бюро «Анастасії Міньковської», на підставі договору №26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 та Додаткової угоди до цього договору від 15.02.2024.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), адвокатським бюро надано правову допомогу на загальну суму 7 000 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а саме на 1,64%, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 39 грн. 72 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 114 грн. 80 коп.- пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", (04212, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ) заборгованість за кредитним договором № 200496946 від 06.04.2016 у загальному розмірі 539 (п`ятсот тридцять дев?ять) грн. 31 коп., яка складається із 441 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом, 76 грн 19 коп - заборгованість за інфляційними втратами, 3% річних від простроченої суми 21 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам в загальній сумі 154 (сто п?ятдесят чотири) грн. 52 коп., які складаються із судового збору в сумі 39 грн. 72 коп. та витрат на правничу правову допомогу в сумі 114 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Л.Є. Петренко