Справа № 529/813/25
Провадження № 2/529/501/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 вересня 2025 року суддя Диканського районного суду Полтавської області Петренко Л.Є. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ і визнання частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, як на окремий об`єкт нерухомості та припинення права спільної часткової власності

встановив:

Представниця позивача ОСОБА_1 адвокат Конюшенко М.А. 03.09.2025 звернулась до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою у якій просить виділити позивачеві ОСОБА_1 домоволодіння в окремий об`єкт нерухомості індивідуальний житловий будинок та належні до нього господарські будівлі, припинити право спільної часткової власності на частки за останнім у домоволодінні.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статей 175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Позовна заява може містити зокрема відомості вжиття заходів досудового врегулювання спору - п.6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору - ч. 6 ст. 175 ЦПК Украни.

Вказані вимоги стороною позивача не дотримані.

Крім того, суд зазначає, що поняття спільної часткової власності викладено в частині 1статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому, тобто спірний будинок з господарськими спорудами перебуває у спільній частковій власності як позивача, так і відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (ч.2ст.367 ЦК України).

У постанові від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 Верховний Суд виснував, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки із майна, що є у спільній частковій власності, правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце не виділ, а поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Тлумачення положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку про те, що поділ будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У позовній заяві представник позивача зазначає про поділ житлового будинку, тоді як у прохальній частині позовної заяви просить здійснити виділ домоволодіння.

Таким чином слід уточнити позовні вимоги в цій частині, з урахуванням вищевказаного висновку Верховного Суду.

Крім того, відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу від 27.05.2025 та витягу з реєстра будівельної діяльності вбачається, що у 2008 року добудовано сарай, позначений літ. Г, сарай літ. г, гараж літ. Д та проведена реконструкція житлового будинку літ А-1, нове будівництво літньої кухні літ. Б, б, чим збільшено площу житлового будинку до 101.7 кв.м.

Так, ряд добудов та споруд до спірного житлового будинку не були зазначені в договорах купівлі-продажу, а отже є підстави вважати такі об`єкти нерухомого майна самочинними в розумінні ст.376 ЦК України.

Отже позивачу слід пояснити та надати відповідні документи, які підтверджують та обумовлюють появу нових добудов та споруд, прийняття їх до експлуатації, державну реєстрацію права власності на них, втрату тотожності спірного житлового будинку та споруд із тим, яку позивач отримав у власність на момент укладення договорів - купівлі-продажу.

Поряд з цим слід зазначити, що наявність у складі спірного житлового будинку самочинно збудованих добудов виключає предмет поділу (виділу). Вирішення питання про поділ спірного житлового будинку можливе лише після узаконення самочинного будівництва у порядку, визначеному законом.

Крім того, слід наголосити на наступному.

Згідно п.1.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

У відповідності до ч. 1ст. 106 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Позивачем не додано висновку фахівця щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.

У зв`язку з зазначеними недоліками позовної заяви вирішення питання про відкриття провадження в даній справі буде передчасним, а отже дані недоліки підлягають усуненню позивачем та його представником.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З наведених підстав вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві, його представнику строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись статтями 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ і визнання частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, як на окремий об`єкт нерухомості та припинення права спільної часткової власності, залишити без руху та надати позивачу (представнику) 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали, для усунення недоліків.

У разі не усунення вказаних недоліків у визначений термін позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Є. Петренко