Справа № 509/4048/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Овідіополь цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

про

видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

25.07.2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 на шість місяців із заборонами щодо:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контакт) вати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви зазначили, що сторони, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проживають разом однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час спільного проживання з ОСОБА_3 останній постійно погрожував фізичною розправою, вимагав кошти, висловлювався нецензурною лайкою, поводився неадекватно, завдавав психологічного тиску, внаслідок чого ОСОБА_1 , 24.07.2025 року викликав поліцію, що зафіксувала вказані обставини.

ОСОБА_3 ніде не працює, був діючим військовослужбовцем, але зараз перебуває в селищі з невідомих причин. На роботу не влаштовується, спілкуватися не хоче, перебуває в неадекватному стані, погрожує та лається.

ОСОБА_1 з дружиною та дочкою ОСОБА_4 весь час перебувають у стресі, не можуть відпочити після робочого дня. Дочка вже кілька разів зверталася до поліції, в суді розглядалися справи за ст. 173-2 КУпАП (справи №№ 509/6694/24, 509/5277/24, 509/1869/25, 509/1974/25, 509/1711/25).

Заявник, ОСОБА_1 , як власник житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , зняв з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 через постійні сварки, погрози та образи, що стало підставою розриву наших відносин. Є страх як за своє життя та здоров`я, так і за життя і здоров`я дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_4 .

Таким чином, заявники вважають, що вони є особами, які зазнали домашнього насильства.

Для захисту власного життя та здоров`я заявники звернулись до суду для видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_3 .

Заявники в судове засідання не з`явились, обидва надали суду заяви, в яких просили суд слухати справу без їх участі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, згідно ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа розглядалась без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 є сином заявників.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проживають разом однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час спільного проживання з ОСОБА_3 останній постійно погрожував фізичною розправою, вимагав кошти, висловлювався нецензурною лайкою, поводився неадекватно, завдавав психологічного тиску, внаслідок чого ОСОБА_1 , 24.07.2025 року викликав поліцію, що зафіксувала вказані обставини.

ОСОБА_3 ніде не працює, був діючим військовослужбовцем, але зараз перебуває в селищі з невідомих причин. На роботу не влаштовується, спілкуватися не хоче, перебуває в неадекватному стані, погрожує та лається.

ОСОБА_1 з дружиною та дочкою ОСОБА_4 весь час перебувають у стресі, не можуть відпочити після робочого дня. Дочка вже кілька разів зверталася до поліції, в суді розглядалися справи за ст. 173-2 КУпАП (справи №№ 509/6694/24. 509/5277/24. 509/1869/25, 509/1974/25, 509/1711/25).

Заявник, ОСОБА_1 , як власник житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , зняв з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 через постійні сварки, погрози та образи, що стало підставою розриву наших відносин. Є страх як за своє життя та здоров`я, так і за життя і здоров`я дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_4 .

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 5, 6, 14, 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 цього Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 згаданого Закону передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

При установлені обмежувального припису суд має оцінити фактори ризику, небезпеки домашнього насильства, пропорційність втручання в права і свободи людини.

Ураховуючи викладене, заява про видачу обмежувального припису є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

В силу частини 3 статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,4,12,13,76-81, 133,141, 259, 263-265,268,273,350-6,352-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 або контакт) вати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області для взяття ОСОБА_3 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Одеського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І.Бочаров