РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року

м. Рівне

Справа № 570/3808/24

Провадження № 22-ц/4815/739/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В.,Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Хлуд І.П.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач : Товариство з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс"

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2025 року, постановлене в складі судді Красовського О.О., повний текст судового рішення виготовлено 15.03.2025 року у справі № 570/3808/24

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ "Цикл Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що 27.03.2007 року між ним і Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра») укладено кредитний договір №10/2703/07-1к. Того ж дня між сторонами укладено договір іпотеки.

23 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною був вчинений виконавчий напис, реєстровий № 1380, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 з порушенням законодавства, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Вважає, що заборгованість, яка міститься у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування.

Крім того, спірна заборгованість включає розмір відсотків та пені, які нараховані банком більше як за сім років тобто з порушенням строку давності.

За таких обставин, на переконання позивача, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Просив суд про задоволення позову.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено повністю.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною 23 жовтня 2014 року, реєстровий № 1380, щодо стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» з ОСОБА_1 за період з 27.03.2007 року по 07.07.2014 року заборгованості в загальному розмірі 343 315 (триста сорок три тисячі триста п`ятнадцять) грн. 89 коп. - таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та постановити нове, про відмову у задоволенні позову через пропуск строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не дав належної оцінки доводам відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності на оскарження виконавчого напису та помилково застосував умови Кредитного договору про збільшення строку позовної давності, в той час як виконавчий напис вчинено на Договорі іпотеки який не містить в собі положень про збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вказаним вимогам не відповідає.

Встановлено, що 27.03.2007 року позивач уклав з ВАТ КБ «Надра» кредитний договір №10/2703/07-1к.

Відповідно до пункту 4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбаченим цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж в термін визначений пунктом 3.3.3 цього договору.

27.03.2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №10/2703/07-1к, відповідно до умов якого, останній в забезпечення зобов`язань за кредитним договором передав в іпотеку квартиру за номером АДРЕСА_1 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Павлюк Т.С. (реєстровий № 890) в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №10/2703/07-1к від 27.03.2007 року.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.3 цього договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій частині. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; за домовленістю сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з пунктом 5.4. іпотечного договору, іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, що передбачені пунктом 5.3. цього договору.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною 23 жовтня 2014 року був вчинений виконавчий напис, реєстровий № 1380, яким пропонується звернути стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, пропонує задовольнити вимоги стягувача (відповідача) за кредитним договором, а саме: суму кредиту - 22 274,95 доларів США, еквівалент в гривні становить 262 499,26 грн. заборгованість за кредитом; 3816,23 доларів США, еквівалент в гривні становить 44 972,41 грн. заборгованість по сплаті відсотків; 397,38 доларів США, еквівалент в гривні становить 4682,96 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 2500 доларів США, еквівалент в гривні становить 29 461,26 грн. штраф за порушення умов кредитного договору, 1700 гривень плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума становить 343 315 гривень 89 копійок. Період, за який проводиться стягнення, визначений з 27.03.2007 року по 07.07.2014 року.

05 червня 2015 року ПАТ «КБ «НАДРА» ліквідовано.

10.11.2014 державним виконавцем Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Піддубним М.І. за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 45350740.

03 січня 2023 року державним виконавцем Рівненського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Піддубним М.І. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження № 45350740 відповідно до ухвали Рівненського окружного адміністративного суду №3В/460/22/22 від 27.10.2022 року, зокрема замінено сторону ТОВ «Преміум Лігал Колекш» (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ, 04112, ).

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, постановлю Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса».

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови чинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1,3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадиться стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що поданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості не підтверджує безспірності заборгованості боржника, оскільки заборгованість обрахована банком більше ніж за три роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку проте, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Кобелєвою А. М. з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Будь-які докази на підтвердження безспірності заборгованості в матеріалах справи відсутні. Крім того, указаний висновок у апеляційній скарзі не оспорюється.

Водночас суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна давність, у межах якої позивач повинен був звернутися до суду не пропущена, оскільки Згідно пункт 7.3 Договору кредиту від 27.03.2007 року, сторони, дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років, тому позов підлягає задоволенню.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитися не може з таких підстав.

Стороною відповідача заявлено про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 листопада 2019 року в справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19), Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 23 липня 2024 року в справі № 932/3422/21 (провадження № 61-5885св24), від 19 червня 2024 року в справі № 369/11118/17 (провадження № 61-7952св23) та інших виснував, що аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Убачається, що позивач про порушення його прав дізнався 25.02.2015 року, оскільки був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, що було відкрите на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною 23 жовтня 2014 року, реєстровий № 138.

Дана обставина стверджується листом Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та копією пояснення ОСОБА_1 від 25.02.2015 року.

Отже, перебіг строку позовної давності розпочався 25.02.2015 року та закінчився 25.02.2018 року. Із позовною заявою про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 звернувся до суду 24.07.2024 року, тобто після спливу позовної давності.

Позивач не довів факту, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, а відповідач, навпаки, довів, що інформацію про порушення права позивач отримав/міг отримати раніше.

Доводи позивача про те, що на дані правовідносини розповсюджується збільшений строк позовної давності, який погоджений в кредитному договорі не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до умов Договору іпотеки іпотекодавець передав в іпотеку належне йому майно у забезпечення виконання основного зобов`язання, а іпотекодержатель набув право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у повному обсязі.

З положень Договору іпотеки вбачається, що сторони не передбачили умов про збільшення строку позовної давності, таким чином підлягає до застосування загальний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України.

Будь-якого договору про збільшення строку позовної давності між Іпотекодержателем та Іподекодавцем матеріали справи також не містять.

Позовна давність може бути збільшена лише щодо конкретної вимоги, яка випливає із договору, між сторонами такого договору шляхом викладення у тексті договору згоди сторін на збільшення строку позовної давності.

Збільшення позовної давності щодо основної вимоги не свідчить про збільшення позовної давності до додаткової вимоги, оскільки це дві різні вимоги і без згоди сторін на збільшення позовної давності щодо додаткової вимоги до неї застосовується загальний строк позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного заява відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за подання апеляційної скарги відповідач сплатив 1816,80 грн., тому суд апеляційної інстанції стягує дані витрати з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 березня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цикл Фінанс" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 вересня 2025 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.