ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3774/25

Головуючий у першій інстанції Топіха Р. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1455/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцька Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖК «Парковий»,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Парковий» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Парковий» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ЖК «Парковий», в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти в розмірі суми інфляційних втрат 1 195 019,65 грн і 3% - 187 693,53 грн, а також судові витрати.

Позов обґрунтовувала тим, що 27.10.2021 між сторонами укладено попередній договір №09, за умовами якого ТОВ «ЖК «Парковий» зобов`язався укласти основний договір купівлі-продажу житлової квартири готельного типу протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а покупець ОСОБА_1 зобов`язалася купити квартиру в порядку та на умовах зазначених у договорі. Сторони погодили, що загальна вартість квартири становить 1 137 760 грн. За даним договором позивачкою було сплачено в рахунок відповідача 622 211 грн.

24.11.2021 між сторонами укладено попередній договір №18/73, за умовами якого ТОВ «ЖК «Парковий» зобов`язався укласти основний договір купівлі-продажу житлової квартири готельного типу протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а покупець ОСОБА_1 зобов`язалася купити квартиру в порядку та на умовах зазначених у договорі. Сторони погодили, що загальна вартість житлової квартири готельного типу становить 1 163 250 грн. За даним договором позивачкою було сплачено на рахунок відповідача 1 163 250 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.03.2025 у справі №750/12339/24 з відповідача на користь позивачки стягнуто 1 163 250 грн за договором №18/73 як застосування наслідків нікчемного правочину, та 622 211 грн за договором №09 як застосування наслідків нікчемного правочину.

З урахуванням викладеного, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивачка стверджувала, що існують підстави для стягнення з відповідача на її користь 3% річних та інфляційних втрат за користування чужими грошовими коштами.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.06.2025 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЖК «Парковий» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних у розмірі 185 163,22 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 012 333,80 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.07.2025 здійснено розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЖК «Парковий» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права та помилкове їх тлумачення без урахування фактичних обставин справи.

Відповідач вважає безпідставним застосування судом до спірних правовідносин відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, та нарахування до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки згідно з п. 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення; установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Заявник вказує, що на даний час за аналогічними спірними відносинами наявні два судові рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова та два судові рішення Чернігівського апеляційного суду, постановлені за результатами їх перегляду, відповідно до яких суди дійшли різних висновків щодо можливості застосування відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, та нарахування до стягнення інфляційних витрат та 3% річних в умовах діючого воєнного стану, а також щодо періоду такого нарахування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Зазначає, що п. 18 Прикінцевих положень ЦК України застосовується до позикових відносин і не поширюється до відносин за укладеними між сторонами договорами №18/73 та №09, оскільки останні не є договорами позики, а відповідач не є позичальником.

Наголошує, що посилання відповідача на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо різного застосування ст. 625 ЦК України є помилковими. Зокрема, у справі № 51/3052/23, на яку посилається відповідач, Верховний Суд 21.01.2025 ухвалив постанову про залишення судових рішень Новозаводського районного суду м. Чернігова та Чернігівського апеляційного суду без змін, якими до аналогічних відносин було застосовано ст. 625 ЦК України і стягнуто 3% річних та інфляційні втрати.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Андрощука С.В., який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що факт виникнення у відповідача грошового зобов`язання щодо повернення позивачу безпідставно отриманих коштів за нікчемним правочином встановлений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.03.2025 у справі № 750/12339/24.

Зваживши на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів, яке виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, суд констатував наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд першої інстанції зауважив, що у даній справі правовідносини між сторонами виникли з підстав, не пов`язаних з наданням кредиту чи позики, а тому відповідач не звільняється від передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ТОВ «ЖК «Парковий» є організація будівництва будівель (а.с. 39-40).

27.10.2021 між ТОВ «ЖК «Парковий» та ОСОБА_1 укладено попередній договір №09, відповідно до п. 1.1 якого сторони домовились, що за цим договором продавець зобов`язується укласти основний договір купівлі-продажу житлової квартири готельного типу (апартаментів), протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а покупець зобов`язується купити зазначену квартиру, у порядку та на умовах зазначених у договорі (а.с. 11 на звороті-21).

Відповідно до п. 1.2. попереднього договору орієнтовна дата введення будинку в експлуатацію ІІІ квартал 2024 року. Запланований термін введення будинку в експлуатацію, за наявності об`єктивних обставин, може бути змінено, що не є порушенням зобов`язань з боку продавця.

Згідно з п. 2.1. попереднього договору основний договір має бути нотаріально посвідчений. Вартість нотаріальних послуг покладається на покупця.

Сторони домовились, що житлова квартира готельного типу (апартаментів) за основним договором буде мати наступні характеристики: загальна площа 43,76 кв.м., номер квартири 74, поверх 5, загальна вартість становить 1 137 760 грн (п. 2.2., 2.3 попереднього договору).

Відповідно до п. 3.1. попереднього договору покупець зобов`язується здійснити оплату узгоджену в п. 2.3. договору під час підписання даного договору у наступному порядку: перший внесок 50%, що становить 568 880 грн з ПДВ під час підписання договору; а залишкову вартість, що становить 568 880 грн з ПДВ сплатити помісячно згідно з наведеним у таблиці 1 графіком до 05.07.2024. Залишок суми прирівнюється до курсу долару на день підписання договору, та сплачується згідно курсу долару США згідно даних Національного банку України на день внесення платежу у відповідності до п. 2.5. даного договору.

На виконання умов попереднього договору №09 від 27.10.2021 ОСОБА_1 сплатила ТОВ «ЖК «Парковий»: 28.10.2021 - 290 000 грн, квитанція АТ «КБ «ПриватБанк» № 0.5.1; 01.11.2021 - 278 880 грн, квитанція АТ «КБ «ПриватБанк» № 0.0..1; 06.12.2021 - 17 777 грн, квитанція АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_1 ; 04.02.2022 - 17 777 грн, квитанція АТ «КБ «ПриватБанк» № 0.0..1 (а.с. 21 на звороті - 22).

24.11.2021 між ТОВ «ЖК «Парковий» та ОСОБА_1 укладено попередній договір №18/73, відповідно до п. 1.1 якого сторони домовились, що за цим договором продавець зобов`язується укласти основний договір купівлі-продажу житлової квартири готельного типу (апартаментів), протягом 30 днів після введення будинку в експлуатацію та отримання всіх правовстановлюючих документів, а покупець зобов`язується купити зазначену квартиру, у порядку та на умовах зазначених у договорі.

Відповідно до п. 1.2. попереднього договору орієнтовна дата введення будинку в експлуатацію ІІІ квартал 2024 року. Запланований термін введення будинку в експлуатацію, за наявності об`єктивних обставин, може бути змінено, що не є порушенням зобов`язань з боку продавця.

Згідно з п. 2.1. попереднього договору основний договір має бути нотаріально посвідчений. Вартість нотаріальних послуг покладається на покупця.

Сторони домовились, що житлова квартира готельного типу (апартаментів) за основним договором буде мати наступні характеристики: загальна площа 46,53 кв.м, номер квартири 73, поверх 5, загальна вартість становить 1 163 250 грн (п. 2.2., 2.3 попереднього договору).

Відповідно до п. 3.1. попереднього договору покупець зобов`язується здійснити оплату узгоджену в п. 2.3. договору під час підписання даного договору у наступному порядку: внесок, що становить 1 163 250 грн з ПДВ під час підписання договору. Залишок суми прирівнюється до курсу долару на день підписання договору, та сплачується згідно курсу долару США згідно даних Національного банку України на день внесення платежу у відповідності до п. 2.5. даного договору.

Відповідно до квитанції АТ «КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 24.11.2021 ОСОБА_1 сплатила ТОВ «ЖК «Парковий 1 163 250 грн згідно з попереднім договором № 18/73 від 24.11.2021 (а.с. 11).

19.08.2024 представник позивачки - адвокат Гребеник І.С. направив на адресу ТОВ «ЖК «Парковий» претензію із вимогою сплатити загальну заборгованість за попередніми договорами №09 від 27.10.2021 та №18/73 від 24.11.2021, з урахуванням інфляційних збитків та 3 % річних за користування чужими грошовими коштами, у розмірі 2 642 431,45 грн, яка залишилась незадоволеною (а.с. 28-29).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11.03.2025, яке набрало законної сили 24.04.2025 (справа №750/12339/24), позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ЖК «Парковий» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задоволено. Стягнуто з ТОВ «ЖК «Парковий» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1 163 250 грн за договором №18/73 від 24.11.2021, як застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Стягнуто із ТОВ «ЖК Парковий» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 622 211 грн за договором №09 від 27.10.2021, як застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (а.с. 23-27).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18.

За змістом ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).

Отже, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, а також у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №908/2552/17.

У цій справі встановлено, що у зв`язку з отриманням ТОВ «ЖК «Парковий»» від ОСОБА_1 коштів за нікчемними договорами у відповідача виник обов`язок негайно, тобто у момент отримання, повернути їх позивачеві. ТОВ «ЖК «Парковий» кошти негайно не повернув, а тому у ОСОБА_1 виникло право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів, яке виникло на підставі ст. 1212 ЦК України, а відтак наявні підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Так, Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі №183/7850/22 зазначив, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

- в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Правовідносини у даній справі виникли з підстав не пов`язаних з наданням кредиту чи позики, а тому відповідач не звільняється від передбаченої ст. 625 ЦК України відповідальності.

Посилання апеляційної скарги на те, що за аналогічними спірними відносинами наявні два судові рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова та два судові рішення Чернігівського апеляційного суду, постановлені за результатами їх перегляду, відповідно до яких суди дійшли різних висновків щодо можливості застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, та нарахування до стягнення інфляційних витрат та 3% річних в умовах діючого воєнного стану, а також щодо періоду такого нарахування, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ТОВ «ЖК «Парковий» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.06.2025 - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК «Парковий» залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2025 року.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді: Н.В.Висоцька

О.І.Онищенко