Номер провадження 2/337/2538/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 рокум. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Бредун Д.С., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» в особі директора Марії Хлопкової звернулося до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором №480995617 від 03.09.2023 у розмірі 62 447,23 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 19 серпня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано для розгляду за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

09 вересня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Хортицького районного суду м. Запоріжжя та автоматизованим розподілом судових справ між суддями цивільна справа розподілена й передана для розгляду по суті судді Бредуну Д.С.

Перевіривши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо реєстрації місця проживання фізичної особи, отриманої судом в передбаченому ч.ч.6, 7 ст. 187 ЦПК України порядку, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 20.07.1999 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана територія на теперішній час є тимчасово окупованою.

Згідно розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22) територіальну підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним суду міста Запоріжжя.

Згідно відповіді №1757409 від 10.09.2025 з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб з 08.09.2023, згідно довідки №3004- та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ст.4-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб створюється з метою обліку таких осіб.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Таким чином, відповідач, який є особою, зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем свого перебування в АДРЕСА_2 , має право відповідно до зазначених вище вимог закону за зареєстрованою адресою отримувати судові повістки, копії документів, брати участь у судових засіданнях та інше, тобто реалізовувати принцип безперешкодного доступу до правосуддя, який визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14 ).

Оскільки зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації відповідача ОСОБА_1 . по справі є АДРЕСА_2 , відповідно до якого територіальна підсудність Дніпровського районного суду м.Києва, а підсудність даного позову визначається за правилами ст. 27 ЦПК України, тому справа не є підсудною Хортицькому районному суду м. Запоріжжя.

Отже, Дніпровський районний суд м.Києва помилково визначив територіальну підсудність вказаної справи за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

За таких обставин, при вирішенні питання про відкриття провадження по справі суд керуючись вимогами щодо підсудності, вважає за доцільне повернути матеріали позовної заяви до Дніпровського районного суду м.Києва, як помилково направлені.

Згідно ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено позовну заяву з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суддя вважає за необхідне повернути матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальність «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за підсудністю до Дніпровського районного суду м.Києва.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи №755/15719/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальність «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, повернути до Дніпровського районного суду м.Києва, як помилково направлені до Хортицького районного суду м. Запоріжжя

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Д.С.Бредун