Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3500/25
Номер провадження 2/299/1237/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лапчак Ігор Ярославович, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою ,що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лапчак Ігор Ярославович, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою ,що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло виданого 19.07.1994 року Фондом комунального майна Виноградівського району, зареєстровано Виноградівським РБТІ на праві власності у реєстровій книзі №430.

Позивач зазначає, що в квартирі зареєстровані (окрім позивача):

1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , час реєстрації - 05.09.1994 року.

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , час реєстрації 25.08.1995 року.

3. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , час реєстрації -19.07.2005 року.

ОСОБА_2 -колишня дружина позивача (15.09.2021 року шлюб розірвано) не проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 2021 року.

ОСОБА_3 -донька позивача, проживала після одруження зі своєю сім`єю окремо, а з 2017 року проживає в Чехії.

ОСОБА_4 - син позивача, після одруження проживав у дружини, а з 2016 року проживає в Чехії.

Тобто, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають в житловому приміщенні понад один рік.

Відповідачі не проживають в даній квартирі більш як понад три роки, перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач та інші співвласники квартири відповідачам не чинили.

Факт реєстрації місця проживання відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити пільги на оплату комунальних послуг, на державну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Разом з тим позивач вказує, що із 4-х співвласників квартири: ОСОБА_5 - померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 - з 19.03.2025 року (фактично проживав з 2022 року в м.Київ) зник безвісти за особливих обставин; ОСОБА_7 - після одруження з 2017 року проживає в Чехії.

На підставі вищенаведеного позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням квартири, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки реєстрація відповідачів є перешкодою у розпоряджанні власністю позивача.

Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2025 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі правом подання заперечення проти позову та розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження скористався, такі заперечення не подали.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло виданого 19.07.1994 року Фондом комунального майна Виноградівського району, зареєстровано Виноградівським РБТІ на праві власності у реєстровій книзі №430.

Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданих Виноградівською територіальною громадою №17-08/340 від 02.06.2025 року, в квартирі зареєстровані (окрім позивача):

1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , час реєстрації - 05.09.1994 року.

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , час реєстрації 25.08.1995 року.

3. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , час реєстрації -19.07.2005 року.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_8 (управителя багатоквартирними будинками, №137 від 01.07.202.5 року): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані але не проживають декілька років за адресою АДРЕСА_3 .

15.09.2021 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 (колишня дружина позивача) розірвано (підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 ).

ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_2 з 2021 року.

ОСОБА_3 (донька позивача) проживала після одруження зі своєю сім`єю окремо, а з 2017 року проживає в Чехії.

ОСОБА_4 (син позивача), після одруження проживав у дружини, а з 2016 року проживає в Чехії.

Тобто, відповідачі не проживають в житловому приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_3 понад три роки.

Судом не встановлено, що в користуванні жилим приміщенням позивач та інші співвласники квартири відповідачам перешкод не чинили.

Реєстрація місця проживання відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном.

Разом з тим судом встановлено, що із 4-х співвласників квартири: ОСОБА_5 - (шлюб між позивачем та ОСОБА_9 розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 ), померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданого 10.10.2016 року Відділом міської частини РАЦС Прага 2, книга реєстрації смертей, том 25 за 2016 рік, аркуш 208, порядковий №895; ОСОБА_6 - з 19.03.2025 року (фактично проживав з 2022 року в м. Київ) зник безвісти за особливих обставин, що підтверджується Сповіщенням Міністерства оборони України №2895 від 21.03.2025 року; ОСОБА_7 - після одруження з 2017 року проживає в Чехії.

Відповідно утримання квартири несе виключно позивач.

У спірних правовідносинах права позивача як спріввласника житлової квартири захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України).

Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України.

Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Дійсна сутність відповідних позовних вимог оціннених судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві.

У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі N 761/5115/17 (провадження N 14-391цс19) вказано, що: "одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна".

З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що сутність негаторного позову полягає в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду, з огляду на те, що з таким позовом особа може звернутися в будь-який час поки існують правовідносини та правопорушення, вимога позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставною і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 263-265, 430 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , права користування та розпорядження своїм майном, а саме: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.09.2025 року.

ГоловуючийТрагнюк В. Р.