ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження №2/756/7396/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Київ

суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача кошти на утримання спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи тим, що донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя вважає, що дана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва і підлягає передачі на розгляд до іншого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає дві своїх адреси: АДРЕСА_1 та Полтавська обл., Карлівський р-н., с. Михайлвське.

Водночас відповідно до відповіді №1728612 від 02.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 05.09.1992 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально не відноситься до Оболонського району м. Києва.

Окрім того, відомостей щодо зареєстрованого місця проживання/перебування позивача за іншою вказаною адресою позивачем не надано.

Згідно зі статтею 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів встановлений Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 № 265.

Відповідно до п. 4 Порядку особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.06.2024 у справі №554/7669/21, провадження № 61-5805сво23).

Додатково суд звертає увагу на те, що застосування правил ч.1 ст. 28 ЦПК України це право позивача, який ним при зверненні до суду із позовною заявою не скористався.

За загальними правилами підсудності, у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як убачається з відповіді №1728625 від 02.09.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 08.04.2021 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Враховуючи те, що відповідач має зареєстроване місце проживання, що територіально не відноситься до Оболонського району міста Києва, позовні матеріали не містять жодного доказу про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою, яка зазначена у позовній заяві, а інші відомості, які могли б свідчити про правомірність розгляду позовної заяви саме Оболонським районним судом м. Києва позивачем не зазначені, а відповідні докази до позовних матеріалів не надані то позовна заява не підсудна Оболонському районному суду м. Києва.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України визначено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно із ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори про підсудність не допускаються.

За таких обставин, виходячи із вищенаведеного та керуючись ст. 27, 31, 32, 261, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення аліментів на утримання дитини - передати на розгляд до Черкаського районного суду Черкаської області (18015, м. Черкаси, вул. Гоголя, 316).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 04.09.2025.

Суддя Олексій ДИБА