Дата документу 20.08.2025 Справа № 713/1102/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 713/1102/24 Пр. № 22-ц/807/399/25Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко І.А. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Орджонікідзевського (нова назва Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом ПОЛОГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛОГІВСЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ПОЛОГІВСЬКА МІСЬКА РАДА ПОЛОГІВСЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ (надалі ПМР ПР ЗО) звернулась до Вижницького районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.2-59), в якому просила стягнути з відповідача на користь Пологівської міської територіальної громади в особі ПМР ПР ЗО суму заборгованості у загальному розмірі 2194914,00 грн., яка складається з: заборгованості з орендної плати у розмірі 1045197,14 грн.; штрафу в розмірі 1045197,14 грн.; інфляційних втрат у розмірі 104519,72 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 32923,72 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 21.01.2021 між ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області та відповідачем ОСОБА_1 , як орендарем укладено договір оренди землі № 8/57-21-ДО. Предметом договору є земельні ділянки сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності для городництва, загальною площею 613,8426 га, які розташовані на території Пологівського району Запорізької області, за межами населеного пункту. Після укладення вказаного договору за заявою ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, зазначених у ньому. Пунктом 7 договору визначено, що його укладено строком на 30 років. Крім того, сторонами укладено додатковий договір № 68/57-21ДО від 27.01.2021 про внесення змін до договору оренди землі від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО, яким внесено зміни до пункту 10 розділу «Орендна плата», зокрема визначено, що орендна плата вноситься за перший рік у 90-денний строк після підписання договору оренди, починаючи з наступного року, відповідно до Податкового кодексу України. Таким чином, відповідно до договору, орендна плата за дванадцятимісячний період у розмірі 1099588,70 грн. мала бути сплачена ОСОБА_1 у строк до 21.04.2021. Орендодавцем за договором оренди землі від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО наразі виступає Пологівська міська територіальна громада в особі ПМР ПР ЗО. Незважаючи на визначені договором права та обов`язки сторін, ОСОБА_1 не виконано взяті на себе зобов`язання, передбачені Договором, а саме: не сплачена орендна плата за 2021 рік у визначений договором строк, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1099588,70 грн., до органу доходів та зборів не передано договір оренди у п`ятиденний строк з моменту підписання. Крім того, пунктом 13 Договору оренди землі № 8/57-21-ДО від 21.01.2021 встановлено, що у разі невнесення орендної плати, у строки визначені договором, у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати. Крім того, зазначено, що у зв`язку із тим, що відповідач (орендар) не виконала свої зобов`язання зі сплати грошових коштів у розмірі, у строк та у порядку, передбаченому договором оренди землі, підлягають стягненню інфляційні витрати, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

В автоматизованому порядку визначено суддю суду першої інстанції Кибич І.А. (т.с. 1 а.с.60). Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 16 квітня 2024 (т.с. 1 а.с.157-158) дану справу передано за підсудністю на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Крамаренко І.А. (т.с. 1 а.с.159). Ухвалою суду першої інстанції від 17.05.2024 (а.с.160) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року (т.с. 1 а.с.180-184) позов позивача у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПОЛОГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛОГІВСЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ () суму заборгованості у загальному розмірі 2194 914,00 грн., яка складається з: заборгованості з орендної плати у розмірі 1045197,14 грн.; штрафу в розмірі 1045197,14 грн.; інфляційних втрат у розмірі 104519,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ПОЛОГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛОГІВСЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ () судовий збір у розмірі 32923,72 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2024 року (т.с.1 а.с.206-207) заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення суду першої інстанції у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.210-220) просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви позивача у цій справі відмовити в повному обсязі.

В автоматизованому порядку 27.12.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Подліянову Г.С. та Трофимову Д.А. (т.с. 1 а.с.223). Ухвалою апеляційного суду від 27.12.2024 року (т.с. 1 а.с. а.с.224-226) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 03.01.2025 року (а.с.227). В автоматизованому порядку суддею Поляковим О.З. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 1 а.с.228). Ухвалою апеляційного суду від 06.01.2025 року вищезазначену апеляційну скаргу апелянта залишено без руху (т.с. 1 а.с. 230), апелянт усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк 16.01.2025 року (т.с. 1 а.с. 232-237). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20.01.2025 року (т.с. 1 а.с.238), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.239), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 17.02.2025 року по 03.03.2025 року включно (довідка т.с. 2 а.с. 20).

Позивач подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 1-19).

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року т.с. 2 а.с. 21).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 14.05.2025 року, був відкладений (т.с. 2 а.с. 28-30) в порядку задоволення першого клопотання відповідача ОСОБА_1 про його відкладення (т.с. 2 а.с. 22-27), з урахуванням відпустки судді доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка т.с. 2 а.с. 37), при цьому, апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України відповідачу роз`яснено її право на участь останньої у цій справі в режимі відео конференції (т.с. 2 а.с. 33).

В автоматизованому порядку 19.08.2025 року суддею Кухар С.В. замінено у цій справі суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із відпусткою останньої (т.с. 2 а.с.38-39).

У дане судове засідання належним чином повідомлена апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи через електронний кабінет в «Електронному суді» (т.с. 2 а.с. 34) відповідач ОСОБА_1 , яка у тому числі роз`ясненим їй апеляційним судом при вищевикладених обставинах правом на участь у цій справі в режим відеоконференції не скористалась, повторно не з`явилась, про причини своєї повторної неявки апеляційний суд не сповістила, повторного клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавала.

Однак, за змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Апеляційний суд не визнавав обов`язковою у цій справі у судові засідання явку відповідача ОСОБА_1 . Також, за змістом ст. 212 ч. 5 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду… несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. В силу вимог ст. 44 ч. 1 ЦПК України учасники судового процесу…повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 44 ч. 1, 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності відповідача ОСОБА_1 за присутності представника позивача ПМР ПР ЗО Воробйової К.М., яка надавала оригінали документів на підтвердження своїх повноважень апеляційному суду у даному судовому засіданні для огляду.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 12 - 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що 21.01.2021 між ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області та відповідачем ОСОБА_1 , як орендарем, укладено договір оренди землі № 8/57-21-ДО, що підтверджується договором оренди землі від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО (т.с. 1 а.с. 31-34, 89-97).

Предметом договору є земельні ділянки сільськогосподарського призначення (рілля) державної власності для городництва, загальною площею 613,8426 га, які розташовані на території Пологівського району Запорізької області, за межами населеного пункту.

Після укладення вказаного договору за заявою ОСОБА_1 проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок (т.с. 1 а.с. 14-24, 101-127), зазначених у ньому, а саме:

- право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0001 площею 65,0080 га зареєстровано 03.02.2021, номер запису про інше речове право 40459315 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 112859,13 грн.;

- право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :06:011:0010, площею 54,9000 га зареєстровано 03.02.2021, номер запису про інше речове право 40416759 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 117505,46 грн.;

- право оренди на земельну ділянку з кадастровий номером :07:016:0010, площею 18,0000 га зареєстровано 03.02.2021 номер запису інше речове право 40448351 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 41880,40 грн.;

- право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :13:007:0025, площею 45,4033 га зареєстровано 03.02.2021 номер запису про інше речове право 40416405 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 110913,48 грн.;

- право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :13:007:0039, площею 78,8572 га зареєстровано 03.02.2021 номер запису про інше речове право 40444043 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 143516,80 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :08:014:0002, площею 25,6183 га зареєстровано 02.02.2021 номер запису про інше речове право 40404802 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 26145,72 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :13:017:0012, площею 55,8686 га зареєстровано 03.02.2021 номер запису про інше речове право 40445563 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 90696,08 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:026:0011, площею 67,0536 га зареєстровано 02.02.2021 номер запису про інше речове право 40417698 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 94307,97 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :13:026:0001, площею 65,8012 га зареєстровано 02.02.2021 номер запису про інше речове право 40412849 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 127564,92 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0001, площею 19,2106 га зареєстровано 02.02.2021 номер запису про інше речове право 40438610 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 17098,54 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:016:0003, площею 26,8218 га зареєстровано 02.02.2021 номер запису про інше речове право 40413552 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 42833,09 грн.;

- право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :09:006:0010, площею 58,7000 га зареєстровано 02.02.2021 номер запису про інше речове право 40405734 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), розмір орендної плати - 119875,55 грн.

Крім того, сторонами укладено додатковий договір № 68/57-21ДО від 27.01.2021 про внесення змін до договору оренди землі від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО, яким внесені зміни до пункту 10 розділу «Орендна плата», зокрема визначено, що орендна плата вноситься за перший рік - у 90-денний строк після підписання договору оренди, починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України (т.с. 1 а.с.35, 97).

Відповідно до договору, орендна плата за дванадцятимісячний період, мала бути сплачена відповідачем ОСОБА_1 у строк до 21.04.2021, тобто ще до початку військової агресії РФ проти України 24.02.2022 року.

Також встановлено, що відповідно до рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2023 у справі ЄУН 335/4931/23 (т.с. 1 а.с. 42-50, 134-235) за позовом першого заступника керівника Пологівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах ПМР ПР ЗО до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок, вищезазначений договір оренди землі від 21.01.2021 року №8/57-21-ДО розірвано, та зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельні ділянки на користь Пологівської міської територіальної громади в особі ПМР ПР ЗО.

Крім того, судом першої інстанції правильно було встановлено, відповідачем ОСОБА_1 не виконано взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачена орендна плата за 2021 рік, у визначений договором строк, у зв`язку з чим, виникла заборгованість, яка складається з орендної плати у розмірі 1045197,14 грн. (розрахунок т.с. 1 а.с. 99).

Відповідно до п. 10 вищезазначеного договору оренди від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО з урахуванням внесених змін орендна плата за 2021 рік мала бути сплачена відповідачем у 90-денний строк після підписання Договору, тобто до 21.04.2021 (т.с. 1 а.с. 97).

Разом з тим, орендна плата за використання земельних ділянок відповідачем ОСОБА_1 до місцевого бюджету не надходила.

П. 13 вищезазначеного договору оренди землі № 8/57-21-ДО від 21.01.2021 встановлено, що у разі невнесення орендної плати, у строки визначені договором, у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, яка становить суму у розмірі 1045 197,14 грн. (т.с. 1 а.с. 92, розрахунок т.с. 1 а.с. 99).

Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання зі сплати грошових коштів у розмірі, у строк та в порядку, передбаченому договором оренди землі, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, підлягають стягненню інфляційні втрати, які відповідно до розрахунку позивача у позові (т.с. 1 а.с. 7 зворот 9, 100) складають суму у розмірі 104519,72 грн., яку суд першої інстанції правильно прийняв до уваги у цій справі, та розрахунок якої не спростувала відповідач у цій справі.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що на даний час орендодавцем за Договором оренди землі від 21.01.2021 №8/57-21-ДО, є Пологівська міська територіальна громада в особі ПМР ПР ЗО, виходячи з такого.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01 лютого 2018 року було встановлено завдання забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад та здійснити передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок.

Підставою передачі земельних ділянок в оренду є наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 28.12.2020 № 8-9810/15-20-СГ.

Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області був прийнятий наказ від 28.01.2021 № 40-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та від 05.02.2021 № 65-ОТГ, яким внесені зміни до цього наказу та викладено додаток у новій редакції. Цим розпорядчим актом до комунальної власності Пологівської міської територіальної громади Запорізької області були передані земельні ділянки площею 681,4723 цільове призначення 01.07 Для городництва, права на які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах).

На виконання Указу Президента України від 15.10.2020 № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.10.2020 № 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області наказом № 40-ОТГ від 28.01.2021 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та № 65-ОТГ від 05.02.2021, яким внесені зміни до нього, зазначені у спірному договорі земельні ділянки передано у комунальну власність Пологівської міської територіальної громади.

Крім того, у зв`язку з набранням чинності 27.05.2021 Закону України № 1423-ІХ від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» набув законної сили п. 24 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, відповідно до якого органам місцевого самоврядування надано повноваження на розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишились у державній власності.

Відповідно до рішення ПМР ПР ЗО (восьмого скликання, сьома сесія) від 26.03.2021 №219 «Про прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність Пологівської міської ради» (т.с. 1 а.с. 132-133), вирішено прийняти від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області із земель державної власності у комунальну ПМР ПР ЗО земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 681,4723 га, які розташовані за межами населених пунктів, що входять до складу ПМР ПР ЗО, згідно з додатком.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка передається в оренду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), не може містити положень про зміну його умов або припинення договору у зв`язку з переходом права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізацією юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору (ч. 4 ст. 148-1 ЗК України).

Частиною 5 статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень з розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки, та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої.

Таким чином, з урахуванням зазначених норм права, відбулася законодавча заміна власника земельних ділянок - сторони договору оренди землі від 21.01.2021 № 8/57- 21-ДО з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на ПМР ПР ЗО, що не потребує внесення змін до договору.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що орендодавцем за вищезазначеним договором оренди землі від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО виступає Пологівська міська територіальна громада в особі ПОЛОГІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ПОЛОГІВСЬКОГО РАЙОНУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ.

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Від імені Українського народу право власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, ст. ст. 2, 172, 327, 374 Цивільного кодексу України право власності на землі комунальної власності належать територіальній громаді, яка реалізує це право через відповідні органи місцевого самоврядування.

Особливості реалізації прав територіальної громади через органи місцевого самоврядування визначено у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі №1-9/2009.

Згідно з частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

За положеннями статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» (у редакції на дату укладання договору), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендна плата справляється у грошовій формі. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Крім того, згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оренду землі», об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі», у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Критерії істотності порушення умов договору неодноразово були предметом дослідження Верховного Суду.

Зокрема, у п. п. 116-117 постанови від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 Верховний Суд наголосив на тому, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору, як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Крім того, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (постанова Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 910/5381/18).

Принцип платності користування земельними ділянками комунальної власності як об`єктами нерухомого майна підтверджується такими нормами законодавства. Статтею 93 Земельного кодексу України (далі - ЗКУ) передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Однією з істотних умов договору оренди, згоди щодо якої має досягнути місцева рада та орендар земельної ділянки, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону про оренду землі).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою відповідно до договору оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою на умовах оренди (підпункт 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 ПК України).

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Орендна плата - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі, частиною першою статті 13, статтями 15 та 21 Закону України «Про оренду землі», абзацом першим пункту 289.1 статті 289 ПК України.

Якщо орендар земельної ділянки не сплачує орендну плату, то згідно зі статтею 24 Закону про оренду землі місцева рада як орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Тим паче, що відповідно до статті 96 ЗК України землекористувач зобов`язаний своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату на користь власника земельної ділянки, зокрема місцевої ради. Крім іншого, відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан. Територія громади (иА0020018) внесена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, як тимчасово окупована з 03.03.2022.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що штрафом є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. До сплати неустойки застосовуються спеціальні строки позовної давності. При цьому пунктом 19 Розділу Прикінцеві та Перехідні Положення Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Якщо орендар не виконує свої зобов`язання зі сплати грошових коштів у розмірі, у строк та в порядку, передбаченому договором оренди землі, то місцева рада має право заявити до суду також вимогу про стягнення з орендаря 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, а плата за землю справляється відповідно до закону, основною ціллю орендодавця за договором оренди землі є отримання плати за землю. У даному випадку орендодавець не отримав нічого з того, на що розраховував при укладенні договору.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що невиконання ОСОБА_1 обов`язку зі сплати орендної плати відповідно до закону та встановлених договором умов значною мірою позбавило сторону договору того, на що вона розраховувала при його укладенні, а саме своєчасного та повного надходження коштів до бюджету, що є істотним порушенням умов договору.

З огляду на положення ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст; у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади. Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.

Український народ чи територіальна громада як його частина, є визначеними Конституцією України суб`єктами права власності на землю в межах території України, рівними в своїх правах перед законом із іншими суб`єктами права власності. Суспільство має право правомірно припускати та одночасно правомірно очікувати, що і окремі члени суспільства (громадяни), і органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування при вирішенні земельних питань додержуються засад правового порядку в Україні, визначених ст. 19 Конституції України.

Суспільство, Український народ як сукупність окремих суб`єктів, індивідів, людей, також має, з огляду на ст. ст. 1, 3, 6-8, 13, 14, 41 Конституції України, конституційне право правомірно очікувати захисту суспільних інтересів у вигляді адекватної реакції держави на випадки порушення законності при вирішені земельних питань, правомірно очікувати і розраховувати на те, що держава вживатиме усіх можливих законних засобів і способів для відновлення становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

Так, серед визначених у ст. 25 Закону України «Про оренду землі» обов`язків орендаря визначено своєчасну та в повному обсязі сплату орендної плати за земельну ділянку. Поряд із цим, зазначений обов`язок орендаря закріплений у п. 8 договору оренди землі.

Проте, порушуючи істотні умови укладеного договору оренди земельної ділянки, відповідач ОСОБА_1 не виконала його положення, а саме з 21.01.2021 по теперішній час не сплачувала орендну плату та не виготовила агрохімічних паспортів полів, що є обов`язковим при наданні в оренду земель державної або комунальної власності.

Відповідно до ст. 64 Бюджетного кодексу України орендна плата за землю є складовою частиною доходів загального фонду місцевого бюджету.

Згідно зі статтею 327 Цивільного кодексу України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, які належить територіальній громаді.

Останні роки, у тому числі в умовах воєнного стану, велика увага приділяється питанням фінансової децентралізації та важливості збільшення фінансової достатності місцевих бюджетів для розширення їх можливостей щодо фінансування покладених на них функцій та завдань. В цьому сенсі особливого значення набуває питання своєчасності та повноти надходжень до місцевих бюджетів.

Невиконання орендарем обов`язку зі сплати орендної плати призвело до втрат доходів місцевого бюджету, спричинило обмеження можливостей власника землі одержати економічну вигоду від реалізації права користування комунальною власністю третіми особами, що є істотним порушенням майнових інтересів Пологівської міської територіальної громади в особі ПМР ПР ЗО.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який триває по цей час. Територія Пологівської міської ради Запорізької області є тимчасово окупованою збройними формуваннями держави-агресора з 03.03.2023, що об`єктивно зумовило виникнення складної економічної ситуації, необхідності додаткового фінансування у тому числі органів місцевого самоврядування.

У зв`язку з цим, захист інтересів держави є основним пріоритетом роботи усіх без винятку органів, а порушення у цій сфері є неприпустимими в умовах сьогодення. Порушення земельного законодавства стосовно оренди землі в частині сплати орендної плати, що є необхідним для забезпечення стабільної роботи органу місцевого самоврядування, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і значною мірою порушує економічні інтереси держави. Отже, вказані вище порушення вимог законодавства призвели до фактичних втрат бюджетних коштів. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, доведених належним чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач у цій справі вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку по оплаті орендної плати, та наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з боржника суми заборгованості та інших виплат, передбачених чинним законодавством України.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 є такими, що дублюють довози заяви відповідача суду першої інстанції про перегляд вищезазначеного заочного рішення (т.с. 1 а.с. 188-193), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку в ухвалі від 12 грудня 2024 року (т.с. 1 а.с. 206-207), з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку вона вважає такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Наданою стороною позивача копією договору оренди землі №8/57-21-ДО від 21.01.2021 року, додатковим договором про внесення змін до договору оренди землі від 21.01.2021 року №8/57-21-ДО, які підписані власноруч відповідачем ОСОБА_1 , проти чого остання і не заперечувала (т.1 а.с.31-34,35), що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали цей договір. Отже, підписавши вищезазначений договір власноруч відповідач добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови договору, зокрема, строку його дії, орендної плати, штрафу, умов використання та повернення земельних ділянок. Крім того,як убачається з п.п.21,22 цього договору, на орендовані земельні ділянки обмеження (обтяження)чи права третіх осіб встановлені: кадастровий номер :03:016:0003: водоохоронна зона на площі 26,2283 га; охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи на площі 1,9515 га; кадастровий номер :02:001:0001: охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи на площі 0,3662 га. Передача в оренду земельних ділянок не є підставою для припинення або зміни обмежень та інших прав третіх осіб на цю ділянку. Тому доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними. Таким чином, вищезазначеним лише додатково підтверджувалась правильність встановлення судом фактичних обставин цієї справи та правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.

Крім того, безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_1 на той факт, що у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року, яким повідомлено, що військова агресія Російської Федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), що є, на думку апелянта, підставою для звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату, оскільки існує об`єктивна безпосередня неможливість використовувати передане у найм майно через обставини, за які орендар не відповідає, з огляду на таке.

Оскільки, відповідно до договору, орендна плата за дванадцятимісячний період, мала бути сплачена відповідачем ОСОБА_1 у строк до 21.04.2021. Відповідно до п. 10 договору оренди від 21.01.2021 за № 8/57-21-ДО з урахуванням внесених змін орендна плата за 2021 рік мала бути сплачена відповідачем у 90-денний строк після підписання Договору, тобто до 21.04.2021. Тобто предметом цього позову є стягнення заборгованості за договором оренди за 2021 рік період, який передував певним подіям, у тому числі Указу Президента України від 24.02.2022 №64.

Описка в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції в одному місці в частині року укладення договору оренди №8/57-21-ДО «21.01.2024» не може бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, а може бути усунута судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно у цій справі виходив із:

- презумпції правомірності правочину - вищезазначеного договору оренди землі (ст. 204 ЦК України, якій вже розірвано за вищезазначеним рішенням суду, але недійсність якого в цілому чи його окремих положень не встановлена законом та вони не були визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач у суді першої інстанції у цій справі зустрічного позову про визнання недійсним цього договору не заявляла, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання цього договору недійсним),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначений договір сторін є обов`язковим для виконання його сторонами, проте умови договору жодним чином відповідачем не виконувались.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною відповідача у матеріали цієї справи не надані. Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач не надала суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі.

Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського (нова назва Вознесенівського) районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 29.08.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С.Кухар С.В.Поляков О.З.