Справа № 489/1482/25
н/п 2-з/490/109/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

за участю секретаря Романової К.Т.,

за участю представниці ОСОБА_1 Мотельчук Ю.І.,

представника ТОВ «ФОРІНТ» - Головіна М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Мотельчук Юлія Ігорівна про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ", ОСОБА_2 , третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання відсутнім (припиненим) зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Мотельчук Юлія Ігорівна,яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ", ОСОБА_2 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання відсутнім (припиненим) зобов`язання.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

05.09.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Мотельчук Ю.І. надійшла до суду заява про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: заборонити Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювати будь які виконавчі дії у виконавчому провадженні № 57981652, в тому числі щодо примусової реалізації нежитлових приміщень магазину, які складаються з літ. "А" нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.; нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сорок сім дріб три), загальною площею 773,40 кв.м. з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ" у розмірі 13 671 803,03 грн. нарахованої за період з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року по договору про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П, укладеного 24 червня 2008 року між ЗАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_2 .

Заява мотивована наступним.

24 червня 2008 року між ЗАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П, за умовами якого ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 12 610 000,00 грн, зі сплатою 19,00 % річних строком до 24 червня 2013 року.

24 червня 2008 року між ЗАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого вона мала відповідати за зобов`язаннями позичальника згідно з умовами договору № 16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року. Предметом іпотеки визначено нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв. м; нежитлове приміщення підповерху площею 153,2 кв. м, нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітини площею 448,4 кв. м в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв. м.

У липні 2009 року ПАТ "Сбербанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості за договором кредиту від 24 червня 2008 року за № 16- Н/08/19/ФО/П (справа № 2-8499/10). Вказана справа розглядалась судами неодноразово.

Верховним Судом 10 листопада 2021 року у справі № 2-8499/10 (провадження № 61-17609св20) визначена заборгованість ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року станом на 07.01.2009 року (строк дії договору) у розмірі 13 493 637,01 грн., а саме: заборгованість за договором у розмірі 12 610 000,00 грн. та заборгованість за процентами за користування кредитною лінією у розмірі 844 582,14 грн та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитною лінією у розмірі 39 054,87 грн.

Наразі у Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича перебуває на виконанні виконавчий лист щодо примусового виконання вказного рішення суду по справі № 2-8499/10.

04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 719, яким звернуто стягнення на нерухоме майно, вказане у договорі іпотеки від 24 червня 2008 року, а саме: на нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. "А" нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв. м; нежитлове приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітини площею 448,4 кв. м в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв.м. та належать на праві власності ОСОБА_1 , на користь ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" для погашення частини заборгованості ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року в розмірі 13 671 803,03 грн, яка складається з процентів за користування кредитом, що нараховані за період з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року у сумі 6 346 686,99 грн; пені за прострочення повернення загальної заборгованості за кредитом, нарахованої за 182 дні прострочки, у розмірі 4 590 040, 00 грн; пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, нарахованої за 182 дні прострочки, у сумі 2 735 076, 04 грн. Строк, за який провадилося стягнення - з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року, що стягнута за судовим рішенням та заборгованість ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року, що стягнута на підставі виконавчого напису є різною, що виключає для Зотової Г.Г.юридичну визначеність.

28 грудня 2018 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №57981652 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З. В. за реєстровим № 719.

Станом на теперішній час, правова невизначеність Позивача триває, оскільки виконавче провадження щодо стягнення заборгованості за виконавчим написом для погашення частини заборгованості ОСОБА_2 за договором про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року не завершено, а також відкрито виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року на підставі рішення суду.

За такого, враховуючи вищевказане, адвокат Зотової Г.Г. просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову, шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювати будь які виконавчі дії у виконавчому провадженні № 57981652, відкритому на підставі виконавчого напису №719 від 04.10.2012 року.

Ухвалою суду від 08.09.2025 року дану заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання на 09.09.2025 року на 09.00. год.

08.09.2025 року від представниці ТОВ «ФК «ФОРІНТ» - Філатової Н.А. надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, в якому просила відмовити у задоволенні заяви, в зв`язку з її безпідставністю та не наведенням стороною заявниці жодної правової підстави для вжиття заходів забезпечення у даній справі, із врахуванням заявлених позовних вимог.

У судове засідання позивачка, відповідач-1 ОСОБА_2 та представник третьої особи не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомленні належним чином.

Представниця ОСОБА_1 адвокат Мотельчук Ю.І., у судовому засіданні на обгрунтування вимог заяви про забезпечення позову зазначила, що наразі з метою погашення спірної заборгованості ОСОБА_2 за договором кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року, у виконавчому провадженні № 57981652 майно позивача описано, арештовано та виставлено на примусову реалізацію на електронних торгах через ДП «СЕТАМ», які призначено на 12.09.2025 року.

Таким чином, має місце примусова реалізація майна позивача з метою погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року, яка оскаржується у даному процесі та стягнення спірної заборгованості за вказаним за договором кредитної лінії на підставі виконавчого напису призведе до неможливості реального виконання судового рішення та захисту інтересів позивача.

Крім іншого, представник позивача зазначила про наявність тимчасового мораторію на стягнення на предмет іпотеки під час дії військового стану та посилалася на наявність між Позивачем та Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судового спору, в якому оскаржуються протиправна бездіяльність державного виконавця Квашенко Сергія Сергійовича щодо неповернення стягувачу виконавчого документу у ВП №57981652 відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 52 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про іпотеку» та зобов`язання вчинити певні дії.

Також, адвокат Мотельчук Ю.І. звернула увагу суду, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.06.2025 року у справі № 400/3986/25 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не повернення стягувачу виконавчого документу у ВП №57981652 відповідно до пункту 9 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 52 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про іпотеку» та зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернути стягувачу виконавчий документ у ВП №57981652.

Вказаний в заяві спосіб забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами про визнання відсутнім (припиненим) зобов`язання, оскільки спір є реальним, носить матеріальний характер. Відсутність забезпечення позову не перешкоджатиме подальшому відчуженню належного позивачу майна з метою погашення заборгованості, яка є предметом розгляду в даній справі, що може стати дійсною перешкодою в ефективному захисті та поновленні прав, якщо факт їх порушення буде встановлений судом при вирішенні спору. Метою вжиття забезпечувальних заходів у цьому спорі є забезпечення перебування майна, яке примусово реалізується для погашення спірної заборгованості за кредитним договором в незмінному вигляді. Невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання судовим рішенням законної сили може істотно ускладнити (в разі задоволення позовних вимог) поновлення порушених інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечення на заяву про забезпечення позову підтримав та зазначив про зловживання позивачкою своїми процесуальними правами, а також посилався на відсутність обгрунтованих підстав для забезпечення позову у спосіб зупинення реалізації іпотечного майна.

Суд, заслухавши позицію сторін, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст.151 ЦПК України).

У відповідності до частини 1 статті 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про застосування заходу із забезпечення позову, суд виходить з того, що захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких ОСОБА_1 звернулася до суду, можливий і, відповідно, з`ясовано наявність підстав для достатнього обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення цих прав або інтересів заявника.

При цьому суд звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забезпечено всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§ § 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява N 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Отже, за наявності в матеріалах справи документального підтвердження початку примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, яким звертається стягнення на майно ОСОБА_1 з метою погашення спірної заборгованості за кредитним договором, обґрунтованим є посилання заявника на те, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювати будь які виконавчі дії щодо примусової реалізації нежитлових приміщень магазину, які складаються з літ. "А" нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.,; нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ "ФК "ФОРІНТ" у розмірі 13 671 803,03 грн. нарахованої за період з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року по договору про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П, укладеного 24 червня 2008 року між ЗАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_2 може нівелювати ефективність судового захисту, оскільки у разі повного погашення спірної заборгованості за договором кредитної лінії за № 16-Н/08/19/ФО/П від 24.06.2008 року, яка стягується за виконавчим написом, запропоновані до стягнення кошти вже будуть стягнуті за рахунок примусової реалізації майна заявника, а з метою повернення заявнику майна доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та понести додаткові витрати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

На переконання суду, обраний заявником спосіб забезпечення цивільного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

При цьому підстав, щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Суд також враховує наявність двох виконавчих проваджень при наявності заборгованості за одним кредитним договором, та відсутність за таких обставин зведеного виконавчого провадження, різні суми заборгованості, які вказані у виконавчому написі та рішенні суду, які є предметом даного позову, а також те, що передача предмета іпотеки на примусову реалізацію не може бути здійснена у зв`язку із зупиненням дії ст.ст. 41,47 ЗУ «Про іпотеку» на час дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування, договір укладений з фізичною особою, на поточні потреби , а тому забезпечення позову є таким, що захищає інтереси позивача у даному спорі, не порушує прав відповідача, та не прийняття мір в даному випадку є такими, що унеможливлять розгляд позову по суті ( предмет позову).

Керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ", ОСОБА_2 , третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання відсутнім (припиненим) зобов`язання задовольнити.

Вжити заходів для забезпечення позову, шляхом заборони Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювати будь які виконавчі дії у виконавчому провадженні № 57981652, в тому числі щодо примусової реалізації нежитлових приміщень магазину, які складаються з літ. "А" нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.; нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сорок сім дріб три), загальною площею 773,40 кв.м. з метою погашення заборгованості ОСОБА_2 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФОРІНТ" у розмірі 13 671 803,03 грн, нарахованої за період з 23 червня 2009 року по 15 лютого 2012 року по договору про відкриття кредитної лінії № 16-Н/08/19/ФО/П, укладеного 24 червня 2008 року між ЗАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ОСОБА_2 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали негайно надіслати заявнику та сторонам у справі для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з її отримання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Черенкова Н.П.