Справа № 296/8922/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі :

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2024 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі по тексту - МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позов обґрунтовано тим, що 10 жовтня 2022 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Kogel Sn 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 51 км автодороги Київ-Чоп в напрямку м. Житомир, на території Бучанського району Київської області в правій смузі для руху, здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_2 , який переїжджав зліва направо смуги руху перпендикулярно руху автомобіля у невстановленому для цього місці. В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер по дорозі в лікарню. Матір загиблого ОСОБА_3 набула право на отримання відшкодування.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди було відкрито кримінальне провадження № 0003130, відомості про яке 11 жовтня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Національної поліції України в Київській області кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінально-процесуального кодексу України в зв`язку з відсутністю у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України.

Відсутність вини водія або ж закриття кримінального провадження стосовно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. А тому, відповідач несе цивільну відповідальність за завдані дорожньо-транспортною пригодою матеріальні збитки незалежно від того чи були його дії протиправними.

Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідач не була застрахована з метою відшкодування збитків та на виконання вимог п. 27.2, п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ повністю відшкодована потерпілому в розмірі 320 000 гривень, що включає витрати на утримання, витрати на поховання та витрати на встановлення надгробного пам`ятника.

Відповідно до ст. 1191 Цивільного кодексу України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму виплаченого відшкодування в розмірі 320 000 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 800 гривень.

25 листопада 2024 року судом у цій справі ухвалено заочне рішення, яким позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року до участі у справі залучено ТзОВ «Володар» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Вказаною ухвалою також вирішено питання про витребування доказів у ТзОВ «Володар».

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 24 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявами від 21 жовтня 2024 року та від 14 листопада 2024 року представник позивача Лисенко М. П. просить розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Радченко О. Ю. заявою від 11 вересня 2025 року просить розгляд справи здійснювати за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. У вказаній заяві представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити з підстав, які зазначені в заяві про перегляд заочного рішення.

Представник третьої особи ТзОВ «Володар» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області Родигіної Г. Д. від 29 грудня 2022 року кримінальне провадження № 50003130, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінально-процесуального кодексу України в зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 Кримінального кодексу України.

Зі змісту вищевказаної постанови встановлено, що 10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Kogel Sn 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись на 51 км автодороги Київ-Чоп в напрямку м. Житомир, на території Бучанського району Київської області в правій смузі для руху, здійснив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_2 , який переїжджав зліва направо смуги руху перпендикулярно руху автомобіля у невстановленому для цього місці.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких помер по дорозі в лікарню.

Потерпілою у вищевказаному кримінальному провадженні є матір загиблого - ОСОБА_3 . Факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як між сином та матір`ю підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Бишівською сільською радою Макарівського району Київської області 07 серпня 1979 року. Копією посвідчення серії НОМЕР_4 підтверджено, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю третьої групи безстроково. Крім того, відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 , яке видане Київським ПФУ України у Макарівському районі ОСОБА_3 є отримувачем пенсії по інвалідності.

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Установлено, що 16 листопада 2022 року представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Грицан Р. О. звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, зокрема щодо відшкодування витрат на утримання в розмірі 241 200,00 гривень, витрат на поховання в розмірі 5 330,00 гривень. Крім того, 04 квітня 2023 року представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат Грицан Р. О. звернувся до МТСБУ із заявою про виплату витрат на встановлення пам`ятника в розмірі 78 800,00 гривень.

09 лютого 2023 року МТСБУ складено довідку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, відповідно до змісту якої визначено, що розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_3 (матері загиблого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 ) становить 246 530 гривень, з яких 5 330,00 гривень витрати на поховання; 241 200, 00 гривень витрати по втраті годувальника.

Наказом МТСБУ від 10 лютого 2023 року ухвалено виплатити ОСОБА_3 246 530,00 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, 12 квітня 2023 року складено довідку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, відповідно до змісту якої визначено, що розмір відшкодування потерпілій ОСОБА_3 витрат на поховання становить 73 470,00 гривень.

Наказом МТСБУ від 10 лютого 2023 року ухвалено виплатити ОСОБА_3 73 470,00 гривень за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Копією платіжної інструкції № 822865 від 13 лютого 2023 року підтверджено, що МТСБУ перерахувало ОСОБА_3 246 530, 00 гривень. Крім того, 12 квітня 2023 року МТСБУ перераховано ОСОБА_3 73 470,00 гривень, що підтверджено копією платіжної інструкції № 920673 від 12 квітня 2023 року.

Таким чином, суд установив, що МТСБУ виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування в загальному розмірі 320 000 гривень.

Також установлено, що ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових стосунках з ТзОВ «Володар».

З копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 від 23 вересня 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 16 липня 2021 року прийнятий на роботу в ТзОВ «Володар» на посаду водія автотранспортних засобів та 24 листопада 2023 року був звільнений з роботи за власним бажанням.

На виконання ухвали суду про витребування доказів ТзОВ «Володар» надало такі докази:

1)копію наказу ТзОВ «Володар» № 11 від 16 липня 2021 року, з якої встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу в ТзОВ «Володар» з 16 липня 2021 року водієм вантажного автотранспорту;

2)копію наказу ТзОВ «Володар» № 9 від 24 листопада 2023 року, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з роботи водія автотранспортних засобів з 24 листопада 2023 року за власним бажанням;

3)копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , з якого встановлено, що власником напівпричіпу Kogel Sn 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , право власності зареєстровано 18 вересня 2020 року;

4)копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , з якого встановлено, що власником автомобіля Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_4 , право власності зареєстроване 18 вересня 2020 року;

5)копію договору оренди вантажних автомобілів № 23/01-1 від 04 січня 2022 року, який укладений між ФОП ОСОБА_4 та ТзОВ «Володар». Відповідно до змісту вказаного договору ФОП ОСОБА_4 передала в оренду ТзОВ «Володар» вантажні автомобілі, серед яких також значиться автомобіль Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причіпом НОМЕР_2 . Відповідно до п. 4.1 цього договору оренди строк дії користування автомобілем, що орендується, складає 1 рік, з 04 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимоги МТСБУ про стягнення шкоди в порядку регресу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктом 2.1. статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно з пунктом 39.2.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 39.2.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що основними завданнями МТСБУ є, зокрема, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі ( підпункт «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Частинами 1-3 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Судом установлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 10 жовтня 2022 року транспортний засіб, яким керував відповідач ОСОБА_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Досліджені судом докази дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки водія та перебував у трудових стосунках з ТзОВ «Володар». Автопоїзд у складі сідлового тягача Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Kogel Sn 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , перебував у володінні ТзОВ «Володар» на підставі договору оренди.

Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналіз глави 82 ЦК України дає підстави для висновку, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Суд ураховує, що ОСОБА_1 належними, допустимими та достовірними доказами підтвердив, що на час ДТП він виконував трудові обов`язки водія ТзОВ «Володар», яке на відповідній правовій підставі (договору оренди) володіло транспортним засобом Scania R440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом Kogel Sn 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . На переконання суду, в даному випадку саме роботодавець, який використовував автомобілі в своїй підприємницькій діяльності, був зобов`язаний забезпечити такі транспортні засоби договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Також суд ураховує, що ТзОВ «Володар» не подав суду заперечень щодо того, що ОСОБА_1 на час дорожньо-транспортної пригоди виконував свої трудові обов`язки водія та керував транспортним засобом (автопоїздом), який належав на праві оренди ТзОВ «Володар».

Досліджені судом обставини дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, а тому позов МТСБУ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу до задоволення не підлягає.

Суд зазначає, що визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. В сулу принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства саме на позивача покладається обов`язок подання доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовано вимоги позову.

Суд ураховує, що позивач був належним чином проінформований про хід справи, усі процесуальні документи (зокрема, ухвала про скасування заочного рішення, ухвала про залучення до участі у справі третьої особи), а також документи, які надійшли на виконання ухвали про витребування доказів, були отримані позивачем в Електронному кабінеті. Суд, сприяючи учасникам справи в реалізації їхніх процесуальних прав, надав позивачу достатньо часу для ознайомлення з відповідними документами.

Позивач не заявив про заміну неналежного відповідача.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Підсумовуючи наведене, визначившись з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з висновком суду про відмову в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 258,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (місце знаходження: Русанівський бульвар, 8, м. Київ, 02154, код в );

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_9 );

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Володар» (місце знаходження: вул. Руднівська, 2, смт. Хорошів Житомирського району Житомирської області, код в ).

Дата складення повного рішення суду 15 вересня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК