Справа № 953/5570/25
УХВАЛА

"27" серпня 2025 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Зуба Г.А.,

за участю секретаря Кулікової Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні в режимі відео-конференції цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктова Ігоря Сікорського, буд. 8) до ОСОБА_2 (місцеперебування: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (місцеперебування: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (місцеперебування: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (місцеперебування: АДРЕСА_3 ), треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єніна Лариса Вікторівна (місцезнаходження: м. Харків, вул. Космічна, буд. 24-А, оф. 1), приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Луценко Вікторія Сергіївна (місцезнаходження: м. Харків, пр-т Науки, буд. 30) про визнання договорів дарування та договору іпотеки недійсними,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить визнати недійсним договір дарування від 03.02.2020 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений ПН ХМНО Єніною Л.В. за реєстр. №117; визнати недійсним договір дарування квартири від 28.04.2020 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений ПН ХМНО Єніною Л.В. за реєстр. №386; визнати недійсним договір іпотеки від 20.12.2023 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посвідчений ПН ХМНО Луценко В.С. за реєстр. №3099.

Ухвалою судді від 17.06.2025 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою позивач в особі свого представника звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 , посилаючись, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання за укладеними кредитними договорами, рішення суду, та здійснила відчуження належного їй майна, яке є предметом іпотеки, а тому є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17.06.2025 вжито заходи забезпечення позову по вказаній справі, а саме накладено заборону відчуження на 3-кімнатну квартиру, загальною площею 130,9 кв.м., житловою площею 86,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 01), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 - до вирішення справи по суті.

Учасники судового розгляду скористались своїм правом на подання заяв по суті.

22.07.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов зустрічний позов, в якому вона просить прийняти зустрічну позовну заяву, та призначити експертне дослідження, стягнути з позивача на її користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 500000 грн., та вирішити питання про розподіл судових витрат. Також просить застосувати по справі зустрічне забезпечення позову та скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Представник позивача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення та скасування вжитих заходів забезпечення позову, та заперечував проти об`єднання позову із зустрічним, оскільки вимоги не є пов`язаними.

Інші учасники судового розгляду в підготовче засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому порядку, причину неявки не повідомили.

Відповідно до ч.1-3 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Від так, судом встановлено, що строк на подання зустрічного позову відповідачем пропущено, та вона просить його поновити.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч.3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідно повернути зустрічну позовну заяву заявнику, оскільки її подано з пропущенням встановленого строку, а причини на які вона посилається для поновлення відповідного процесуального строку суд вважає неповажними, та вказані вимоги не є взаємопов`язаними.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частинами першою статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Підстав для скасування вжитих позовних заходів на разі не існує, оскільки справа перебуває в провадженні суду, та відповідне рішення за результатами розгляду ухвалено не було, а від так суд вважає вказане клопотання передчасним. Крім того, вказана ухвала суду на разі оскаржується в апеляційному порядку.

Суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть

бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) (частина перша статті 154 ЦПК України).

У частині третій статті 154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тлумачення статті 154 ЦПК України свідчить, що в ній розмежовано випадки за яких застосування зустрічного забезпечення є: правом суду (частина перша статті 154 ЦПК України); обов`язком суду (частина третя статті 154 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року в справі №569/13105/18 (провадження № 61-46461св18) вказано, що: «доводи про незаконність ухвали, оскільки у заяві про забезпечення позову не зазначені пропозиції із зустрічного забезпечення позову і суд не вирішив питання про зустрічне забезпечення, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має іншого зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Таким чином, заявник не позбавлений права подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову. Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. Натомість ненадання зустрічного забезпечення на вимогу суду є підставою для скасування ухвали про забезпечення позову. Також суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення за наявності одночасно таких підстав: 1) якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) якщо позивач не має майна, що знаходиться на території України».

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2022 року в справі №757/36870//20 (провадження № 61-2976св21) вказано, що: «колегія суддів Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги заявника щодо зустрічного забезпечення позову, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий statusquo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.

Суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. На цій особливості застосування інституту зустрічного забезпечення у цивільному процесі Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 19 грудня 2018 року в справі №331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 10 квітня 2019 року в справі № 753/2380/18-ц (провадження № 61-38399св18), від 30 травня 2019 року в справі № 456/2438/17 (провадження № 61-473св19), від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/3222/17 (провадження № 61-1856св19).

Хоча вжиття заходів зустрічного забезпечення за загальним правилом має диспозитивний характер, відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, у таких випадках: якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України передбачено тільки два випадки, за яких суд зобов`язаний застосувати заходи зустрічного забезпечення. У справі, яка є предметом касаційного перегляду,

таких випадків не встановлено».

У постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року в справі №916/3638/22 вказано, що: «суду надано саме право, а не обов`язок визначити зустрічне забезпечення, так само як і питання зустрічного забезпечення може бути вирішено судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 цього Кодексу. Відтак, у цьому випадку само по собі незазначення в оскаржуваній ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати допущеним судом першої інстанції істотним процесуальним порушенням, достатнім для скасування ухвали про забезпечення позову, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення (схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року в справі № 916/2851/17, від 26 листопада 2018 року в справі № 904/2925/18, від 10 лютого 2022 року в справі № 910/9907/21)».

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки, матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладена заборона відчуження на нерухоме майно може завдати збитків відповідачці, а також, в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених статтею 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, а тому в задоволенні вказаного клопотання вважає за необхідне відмовити.

Керуючись : ст. 193-194 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ТОВ «Цикл Фінанс» про стягнення компенсації моральної шкоди повернути заявнику.

Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

В задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову та про зустрічне забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 04 вересня 2025 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ