УХВАЛА

12 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 607/21963/24

провадження № 61-10933ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Свірським Тарасом Володимировичем, на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 липня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 09 грудня 2024 року позовні вимоги в частині: «зобов`язати відповідача

ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні нею права користування її квартирою

АДРЕСА_1 шляхом демонтажу за його рахунок встановленої ним металевої огорожі, яка перешкоджає їй вільному проходу зі сторони її земельної ділянки до вказаної її квартири» залишено без розгляду. Прийнято заяву про зменшення позовних вимог, в якій позовні вимоги викладено в наступній редакції: «зобов`язати ОСОБА_1 припинити дії, які порушують право ОСОБА_2 вільного проходу до її квартири через його земельну ділянку, площею 0,0002 га (2 кв.м)».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 21 березня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача припинити дії, які порушують право позивача вільного проходу до її квартири через його земельну ділянку, площею 0,0002 га (2 кв.м.) відмовлено.

26 березня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Свірський Т. В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Свірського Т. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються: з витрат на професійну (правничу) допомогу у розмірі 5 000 грн.

22 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник

ОСОБА_1 - адвокат Свірський Т. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 липня 2025 року, повний текст якої складено 23 липня 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб.

Згідно частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зі змісту рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 березня 2025 року вбачається, що предметом спору є вимоги про зобов`язання припинити дії, які порушують право вільного проходу до квартири через земельну ділянку.

Отже, справа № 607/21963/24 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Предметом касаційного перегляду є додаткове рішення та постанова апеляційного суду щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5 000 грн 00 коп., у справі, яка є малозначною.

Додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22)).

Касаційна скарга заявника та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи та значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 , подану адвокатом Свірським Тарасом Володимировичем, на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2025 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 22 липня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користування квартирою та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська Є. В. Коротенко В. М. Коротун