Провадження № 2-др/752/132/25
У Х В А Л А

05 серпня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Солодовник Я.С.,

у місті Києві, в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гапича Юрія Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у справі №759/18595/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області , треті особи без самостійних вимог: Вища рада правосуддя, Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебувала справа №759/18595/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області , треті особи без самостійних вимог: Вища рада правосуддя, Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

04.06.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гапич Ю.Л. звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення понесених ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Київській області про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зазначена вище заява представника позивача мотивована тим, що у судовому засіданні 27.05.2025 року суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , однак не було вирішено питання про відшкодування витрат понесених ним на правничу допомогу, котрі складаються з 78 000, 00 гривень.

Зазначена заява надійшла на адресу суд 02.06.2025 року.

Станом на 02.08.2025 року відповідач та треті особи нескористалися правом подачі до суду заперечень на заяву представника позивача Зарубайка П.І. про відшкодування витрат понесених на правничу допомогу.

У судовому засіданні сторони відсутні, з урахуванням правил ч.4 ст.270 ЦПК України у судове засідання не викликалися.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

За даними матеріалів справи встановлено, що позивач у позовній заяві просив відшкодувати за рахунок відповідача понесені ним судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору в розмірі 908, 00 гривень, витрат за послуги з правової допомоги орієнтовний розмір якої становить 15 000 - 25 000 гривень, що розрахований відповідно до п. 3.1. договору у редакції додаткової угоди від 21.04.2021 №1 до договору, виходячи з кількості часу, витраченого адвокатом на надання такої правової допомоги клієнту та погодинної ставки у розмірі 1000 грн/год.

Крім того, просив питання про судові витрати вирішити після ухвалення остаточного рішення за результатами розгляду даного позову.

До заяви про розподіл судових витрат заявник подав до суду докази на підтвердження понесених судових витрат та їх розміру, а саме: акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 02 червня 2025 року №02/06/2025, складений адвокатом Беркут А.О. та ОСОБА_1 , до договору про надання правової допомоги від 21.04.2021 №11, відповідно до змісту якого на виконання мети та змісту договору, а також завдання клієнта №11-1, зафіксованого у додатковій угоді від 21.04.2021 №2, адвокат надала, а клієнт прийняв правову допомогу(послуги) у справі №759/18595/21.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Як видно зі змісту, наявного у матеріалах справи договору №11 про надання правової допомоги від 21.04.2021 року, укладеного адвокатом Беркут А.О. та позивачем у справі ОСОБА_1 , сторони договору уклали договір про надання правової допомоги, про наступне, зокрема предмет договору: 1.1. будучи вірним Присязі адвоката України, Адвокат бере на себе зобов`язання чесно й сумлінно забезпечити правовою допомогою Клієнта з дотриманням принципів верховенства права, законності , незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики; з відповідальністю виконувати покладені/взяті на Адвоката зобов`язання, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього, а Клієнт зобов`язаний сприяти Адвокату у цьому, оплатити надану правову допомогу, у порядку та у строки, визначені умовами цього договору; 1.2 під «правовою допомогою», яка надається за цим Договором, сторони розуміють, у тому числі, але не обмежуючись, всі види адвокатської діяльності Адвоката по відношенню до Клієнта, передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Цим же договором адвокату були надані повноваження: 2.1. на здійснення від імені та в інтересах Клієнта всі без виключення дії та наділяє Адвоката всіма без виключення повноваженнями (правами)), передбаченими, в тому числі, але не обмежуючись, ст.. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст..ст. 42,46 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 43,49 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 42,43,45,56,58,60-63,66,93 Кримінального процесуального кодексу України, ст.ст. 16,19,40 Закону України «Про виконавче провадження»; 2.2. цим договором Клієнт також надає Адвокату право отримувати, а третім особам згоду/дозвіл на надання Адвокату, будь-якої інформації, зокрема інформації з обмеженим доступом, пов`язаної прямо чи опосередковано з Клієнтом, у тому числі, але не обмежуючись, дозвіл на розкриття банківської таємниці, персональних даних, конфіденційної інформації тощо; 2.3. Адвокат має право залучати до виконання цього Договору інших адвокатів та/або спеціалістів на договірних засадах.

Крім того, 21.04.2021 року адвокат Беркут А.О. та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 21.04.2021 №11 завдання №11-1про наступне:

1. Клієнт повідомив адвоката про те, що: 06.04.2021, 16.04.2021 та 19.04.2021 Києво-Святошинським районним судом Київської області зареєстровано ряд справ, повідомлення про реєстрацію яких надходило на акаунт клієнта, електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 та підсистему «Електронний Суд» за № № 369/4463/21, 369/5114/21, 369/5115/21, 369/5123/21, 369/5126/21, 369/5130/21, 369/5146/21, 369/5152/21.

Вище зазначені справи по відповідним номерам можливо було відслідкувати на офіційному вебсайті Судової влади України, але згодом такі справи та інформація щодо таких справ зникла, окрім справи №369/5152/21. У особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд « клієнта при обранні зазначених повідомлень щодо вказаних справ відображається вікно із зазначенням: «Ви більше не маєте доступу до документу» і нижче: «Ви більше не маєте доступу до документу або документ був вилучений».

Ураховуючи вищевикладене, керуючись умовами Договору, Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта, відновлення доступу до вищезазначених електронних справ підсистеми «Електронний суд», встановлення осіб - правопорушників, вжити заходів реагування та вчинити дії на розсуд адвоката без будь-яких обмежень та з всіма без виключення повноваженнями (правами).

2.Всі інші умови договору залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору. (а.с.17 тому №1).

Питання щодо відшкодування позивачу ОСОБА_1 збитків у вигляді понесення витрат на оплату послуг адвоката за Договором №11 про надання правової допомоги, укладеного 21 квітня 2021 року між адвокатом Беркут А.О. та ОСОБА_1 , та додаткової угоди №2 до цього ж договору, в якій було поставлено адвокату Беркут А.О. завдання під №11-1 було предметом вирішення заявленого спору позивачм ОСОБА_1 у справі №759/18595/21.

Наданий заявником акт на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу під час розгляду справи №759/18595/21 не може бути прийнятий до уваги як достовірний доказ, оскільки складений щодо приймання-передачі виконаних робіт на виконання мети та змісту договору про надання правової допомоги від 21.04.2021 №11, а також завдання клієнта №11-1, зафіксованого у додатковій угоді від 21.04.2021 №2, якими не передбачено надання послуг у спосіб вирішення у судовому порядку позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої неправомірними діями заступника керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Отже, заявлені вимоги представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Гапичем Ю.Л. про відшкодування витрат на правничу допомогу отриману у зв`язку з вирішенням у судовому порядку заявлених позовних вимог у справі №759/18595/21 у розмірі 74 000, 00 гривень, понесення яких підтверджено актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 02 червня 2025 року №02/06/2025 не підлягають задоволенню.

Що ж стосується правничої допомоги наданої позивачу у справі ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги №05404 від 10.04.2024 року, що підтверджено актом №0105-25 прийому-передачі виконаних робіт, складеного 01.06.2025 року ОСОБА_1 та адвокатом Гапичем Ю.Л. щодо виконання юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги №0404 від 10 квітня 2024 року, а саме: стосовно вимог у справі №759/18595/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, то суд не вбачає підстав для відшкодування вартості зазначених в акті послуг у розмірі 4 000, 00 грн. з огляду на наступне.

За даними договору про надання правової допомоги №0404 від 10.04.2024 року , виконавець - адвокат Гапич Ю.Л. зобов`язався надавати замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в той же час у справі №759/18595/21 позивачем ОСОБА_1 заявлено позов до юридичної особи, а зазначені в акті прийому-передачі виконаних робіт у межах цієї ж справи не можуть бути прийняті судом до уваги.

У той же час у матеріалах справи №759/18595/21 відсутня інформація з приводу того, що адвокат Гапич Ю.Л. вивчав матеріали справи, отримував інформацію про її хід і зміни, звертався до суду з заявою про проведення засідання у відсутність особи, яка бере участь у справі, а написані ним 15 травня, 07 жовтня 2024 року та 09.02.2025 року заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції не є правничою допомогою.

Послуга з аналізу законодавства судової практики, що регулює питання не містить інформації щодо якого питання проводився адвокатом аналіз, а час витрачений на узгодження правової позиції та змісту документів, що подавалися в справі з іншими представниками/адвокатами клієнта, то надання такої послуги виключається, оскільки адвокат не вивчав матеріали справи.

Суд також звертає увагу, що акт №0105-25 прийому передачі робіт від 01.06.2025 року не підписаний замовником та виконавцем робіт.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

постановив:

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гапича Юрія Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у справі №759/18595/21 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області , треті особи без самостійних вимог: Вища рада правосуддя, Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України, ОСОБА_2 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею

(частина 2 статті 261 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. (Стаття 354 ЦПК України).

Суддя: Плахотнюк К.Г.