КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 759/2296/25 Головуючий у суді першої інстанції - Бабич Н.Д.
Номер провадження № 22-ц/824/7988/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особи ОСОБА_4 , Приватне акціонерне товариство «Страхова група» «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , діючи в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної в результаті ДТП, в якому просив стягнути з останньої на свою користь 322 983 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 432 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, а також 6 800 грн., сплачених за надання послуг евакуатора та вартість експертного дослідження у розмірі 16000 грн, а також просив стягнути з ОСОБА_3 432 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітньому сину ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказував, що 05 жовтня 2024 року, о 8 год.25 хв., на 94 км. автодороги Київ-Чоп, з вини ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем Hyundai Sonata, д.р.н. НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї ДТП був пошкоджений керований ним автомобіль Volkswagen Passat CC, д.р.н. НОМЕР_2 , в салоні якого в якості пасажирів перебувала його дружина та неповнолітній син, який має статус дитини інваліда.

Також зазначив, що пережитий стрес та тривала емоційна напруга призвели до негативних психоемоційних та психосоматичних змін у його житті та житті його сім`ї. Під час цієї ДТП його дружина та син отримали забої тіла, що призвело до погіршення стану здоров`я та спричинили моральну шкоду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд залишив поза увагою положення частини третьої статті 28 ЦПК України, аналіз змісту якої свідчить про те, що особа, якій спричинено шкоду каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, або шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, або шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення, має право звернутися з позовом про відшкодування такої шкоди до суду за місцем свого проживання. Тобто, вважається, що перелічені види шкоди, які можуть бути заподіяні фізичній особі, є рівнозначними та тотожними щодо їх предметної визначеності. Проте, Святошинський районний суд міста Києва помилково визначив вказані у пункті 3 статті 28 ЦПК України види шкоди такими, що заподіяні саме внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином вважає, що така позиція суду не відповідає змісту права та доступу до суду за вибором позивача.

Враховуючи вищевикладене, просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 грудня 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про передачу справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Житомирського районного суду Житомирської області, мотивував своє рішення тим, що вирішення даного спору має здійснюватися за місцем проживання чи перебування відповідачки, місце реєстрації якої є: АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Територіальна підсудність (юрисдикція) - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Згідно ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ч.6 ст.187 ЦПК України - у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно відповіді № 1078266 від 30 січня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_1 .

Стаття 28 ЦПК України регулює альтернативну підсудність та дає можливість позивачу за певними категоріями справ обирати між кількома судами.

У ч. 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Каліцтво - це тілесне ушкодження або вада, що призводить до втрати працездатності чи спотворення зовнішнього вигляду людини.

При цьому до позовної заяви ОСОБА_1 не надав доказів та не зазначив про них і в самій позовній заяві щодо заподіяння каліцтва чи іншого ушкодженням здоров`я йому чи неповнолітньому сину ОСОБА_2 , внаслідок ДТП, що мала місце 05 жовтня 2024 року, о 8 год.25 хв., на 94 км. автодороги Київ-Чоп, з вини ОСОБА_3 ..

Згідно ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1. ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

Звертаючись з позовною заявою позивач обґрунтовував, що 05 жовтня 2024 року з вини відповідачки сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача, в салоні якого в якості пасажирів перебували його дружина та неповнолітній син, який має статус дитини інваліда. Під час цієї ДТП його дружина та син отримали забої тіла, що призвело до погіршення стану здоров`я та спричинили моральну шкоду.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП у зв`язку із пережитим стресом, а тривала емоційна напруга призвели до негативних психоемоційних та психосоматичних змін у його житті та житті його сім`ї.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позов поданий відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України за загальними підставами відповідальності за завдану моральну шкоду.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка не пов`язана з відшкодуванням шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, тому підстав для визначення підсудності справи за вибором позивача немає.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що на позов ОСОБА_1 поширюються загальні правила підсудності, встановлені ст. 27 ЦПК України, і за місцезнаходженням відповідача дана справа підсудна Житомирському районному суду Житомирської області, є обґрунтованим.

Висновки суду першої інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги про те, що відшкодування шкоди пов`язано з ушкодженням здоров`я позивача, а тому він має право на визначення підсудності згідно з ч. 3 ст. 28 ЦПК України є безпідставними та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Також, колегія судів апеляційного суду звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції або шляхом подання до суду письмових пояснень та заяв.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без мін.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв