Справа № 138/615/25
Провадження № 22-ц/801/1745/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 рокуСправа № 138/615/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Тамари Володимирівни на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Холодової Т.Ю., дата складення повного тексту рішення невідома,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

В березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду із цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 683.

Відповідно до умов договору відповідачу було надано кредит в сумі 3000 грн., які відповідач зобов`язалась повернути та сплатити проценти.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі за Договором № 683 від 20 березня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, зокрема, за договором № 683 від 20 березня 2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, станом на день подання позову відповідно до розрахунку заборгованості становить 50610,90 грн. з яких: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 47610,90 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25530,00 грн. з яких: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22530,00 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, та судові витрати.

Вказані обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до суду із цим позовом в якому просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № 683від 20 березня 2021 року в 25530,00 грн. А також провести розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором про надання фінансових послуг № 683 від 20 березня 2021 року в розмірі 25530,00 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у сумі 2422,40 грн. та судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року мотивоване тим, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, а тому позов ТОВ «Коллект Цент» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Ткаченко Тамара Володимирівна подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 683 від 20 березня 2021 року в сумі 4020 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 3000 грн., заборгованість за процентами 1020 грн., а також провести розподіл судових витрат пропорційно задоволеним вимогам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання заявника суд попередньої інстанції, не звернув увагу на те, що проценти перевищують погоджену сторонами вартість кредиту, а також що такі були нараховані поза межами строку кредитування. Крім того покликається на неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу.

10 липня 2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони заперечили аргументи апелянта викладені в ній вказавши, що суд попередньої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог. Крім того вважають, що відсотки нараховані у відповідності до умов укладеного договору та в межах строку кредитування. Також вважають, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним вказаній справі, а відповідач в свою чергу протилежного не довів та не подавав заяву про зменшення таких витрат до суду попередньої інстанції.

23 липня 2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Тамари Володимирівни надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій остання заперечила аргументи позивача та підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу викладені в відзиві, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 30 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансових послуг «Стандартний» № 683, за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк, визначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік.

Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.0 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована.

Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 17 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати (п. 1.4.1 договору).

Згідно п. 1.4.2 договору, в разі, якщо суми кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Укладаючи вказаний договір відповідач та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Процес оформлення кредитного договору між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» і ОСОБА_1 відображено Інформаційній довідці щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій.

20 березня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти в сумі 3000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей», яке на підставі договору надає послуги з переказу грошових коштів.

До позовної заяви позивачем приєднано Заяву-анкету (для отримання кредиту) як Додаток № 1 до Договору, Графік платежів як Додаток №2 до Кредитного договору та Паспорт споживчого кредиту. Вказані документи підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором і в цих документах містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісії, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що 20 березня 2021 року між останньою та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» було договір про надання фінансових послуг №683. Як і не заперечується факт переходу до ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за вказаним договором.

ОСОБА_1 також не заперечує факт отримання нею кредитних коштів в розмірі 4 100 гривень та що вказана сума нею повернута не була.

Відповідач лише не погоджується із строком нарахування процентів, а відтак і сумою заборгованості за процентами, оскільки вважає, що проценти мають бути стягнуті лише за 16 днів, як визначено умовами укладеного нею договору.

Проте вказані доводи є неспроможними та не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Так, пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів.

В заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що ОСОБА_1 просить надати їй кредит, орієнтовний строк повернення якого 17 днів з моменту отримання, при цьому зазначено, що позичальник просить надати такий кредит «строком на 365 днів».

Такі ж умови мітяться і в п. 1.3 договору - орієнтовний строк повернення кредиту становить 17 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 17 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.9 договору визначено, що граничний строк кредитування, тобто строк дії кредитного договору, становить 1 рік.

Тобто 17 днів це лише орієнтовний строк повернення кредиту, який у даному випадку обмежений одним роком.

Оскільки станом на 05 квітня 2021 року кошти позичальником сплачені не були, підстав вважати, що строк дії договору закінчився не було.

Зі змісту п.1.4 договору слідує, що протягом орієнтовного строку кредиту (17 днів) проценти нараховуються у розмірі 2% за кожен день користування кредитом. Починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64%, починаючи з 15 дня - на 1,38% порівняно, а починаючи з 30 дня - на 2,65%.

У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, тобто 05 квітня 2021 року, проценти підлягають обов`язковій салаті кожні 17 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом, але за умовами даного договору не пізніше 20 березня 2022 року.

Зі змісту позову слідує, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за процентами у розмірі 25530,00 грн і, як слідує із розрахунку заборгованості, вказаний розмір процентів розрахований станом 30 листопада 2021 року.

Тобто проценти, які просить стягнути позивач, нараховані у відповідності до умов договору і з урахування ставки, про яку йде мова у п.п.а)-п.г) п.1.4 договору:

Вказане спростовує твердження скаржника про відсутність у розрахунках заборгованості усіх складових заборгованості, оскільки він містить: тіло кредиту, кількість днів, дату нарахування та розмір нарахованих відсотків (щоденний). Розмір нарахованих відсотків узгоджується із порядком нарахування відсотків, який визначений умовами договору.

Покликання в апеляційній скарзі щодо безпідставності стягнення на користь позивача суми витрат на правову допомогу у вказаному розмірі колегія суддів не бере до уваги, оскільки заперечуючи зазначений розмір витрат стороною відповідача не надано належних, достатніх і допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77,78,80 ЦПК України на підтвердження не співмірності таких витрат.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвоката Ткаченко Тамари Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк