Провадження №: 2/752/6624/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01.09.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Кирильчук І. А.

при секретарі судового засідання - Сінчук І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з центрального опалення у розмірі 235,38 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 34,13 грн, три проценти річних у розмірі 8,22 грн; заборгованість за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 8 134,05 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 1179,44 грн, три відсотки річних у розмірі 284,13 грн; заборгованість за спожиті послуги за період з 01 листопада 2021 року з постачання теплової енергії в розмірі 22 838,87 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 2 244,77 грн, три відсотки річних у розмірі 531,74 грн, пеню у розмірі 296,97 грн; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01 листопада 2021 року у розмірі 28 563,35 грн; інфляційну складову боргу у розмірі 3 250,66 грн, три відсотки річних у розмірі 753,74 грн, пеню у розмірі 446,38 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 79,78 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 47,30 грн, а також судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. З 01 листопада 2021 у зв`язку зі зміною у законодавстві, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а тому ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Підключення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до мереж тепло- та водопостачання свідчить про виконання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлялась.

Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

07 липня 2025 року відповідач ОСОБА_1 направила на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову та закрити провадження у частині стягнення заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії, за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води, за послуги з централізованого опалення.

Відзив мотивує тим, що відповідно до даних офіційного сайту КП «Київтеплоенерго» станом на 03 липня 2025 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який належить відповідачу, відсутня заборгованість за гарячу воду, натомість існує переплата у розмірі 311,52 грн. Більше того, саме позивач здійснив перерахунок у квітні 2025 року на суму 37 008,92 грн, що виключає заборгованість, зазначену у позовній заяві.

Вказує, що нею 23 червня 2025 року добровільно сплачена сума заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води, абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та заборгованість за послуги з централізованого опалення, що підтверджується квитанцією від 23 червня 2025 року №133/1433. Таким чином, відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у відповідній частині вимог на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Щодо відшкодування судового збору повідомляє, що відповідач має ІІ групу інвалідності довічно, а відтак відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

23 липня 2025 року від позивача на адресу суду надійшли письмові заперечення на відзив, які обґрунтовані тим, що станом на 01 червня 2025 року від відповідача оплата за спожиті комунальні послуги не проводилась, інших оплат, заяв, письмових звернень до КП «Київтеплоенерго» не надходило, а тому вважає, що з урахуванням здійснених оплат заборгованості відповідачем після подачі позову до суду станом на 01 липня 2025 року позовні вимоги складаються з суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року - інфляційної складової боргу у розмірі 34,13 грн, 3 відсотків річних у розмірі 8,22 грн; заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року - інфляційної складової боргу у розмірі 6 674,87 грн, 3 відсотків річних у розмірі 1 569,61 грн та пені у розмірі 743,35 грн.

Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не надходило.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків.

Судом установлено, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01 листопада 2021 року , у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - постанова КМУ від 21.07.2005 року № 630).

Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ, Постановою КМУ від 11 грудня 2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова КМУ від 11.12.2019 № 1182) та Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі - постанова КМУ від 21.08.2019 року № 830).

Відповідно до вимог вказаних вище нормативно - правових актів, послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання. Може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до норм ЦК України встановлено, що, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої воли свідчить про надання послуг позивача.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц) зазначено таке.

У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (частина перша статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи №130705527 від 12 травня 2025 року, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, відповідач зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином, в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем комунальних послуг, які надаються позивачем, без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останній не звільняється від оплати послуг у повному обсязі.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач зазначав, що заборгованість відповідача за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення становить 235,38 грн; за спожиті послуги централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року становить 8 134,05 грн; за спожиті послуги за період з 01 листопада 2021 року з постачання теплової енергії становить 22 838,87 грн; за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01 листопада 2021 року становить 28 563,35 грн; з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії становить 79,78 грн; з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води становить 47,30 грн.

У той же час, надіславши 23 липня 2025 року до суду заперечення на відзив, позивач зазначив, що з урахуванням здійснених оплат заборгованості відповідачем після подачі позову до суду станом на 01 липня 2025 року позовні вимоги складаються і підлягають стягненню:

-на суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період до 01 травня 2018 року - інфляційної складової боргу у розмірі 34,13 грн, 3 % річних у розмірі 8,22 грн;

-на суму заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01 листопада 2021 року - інфляційної складової боргу у розмірі 6 674,87 грн, 3 % річних у розмірі 1 569,61 грн та пені у розмірі 743,35 грн;

-судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Зазначені пояснення позивача суд оцінює як уточнення позовних вимог з урахуванням здійснених відповідачем оплат заборгованості після подачі позову до суду.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Отже, позивач і відповідач є сторонами у зобов`язанні, а згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Таким чином платежі встановлені статтею 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг є грошовими, а їх прострочення тягне нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до вимог законодавства.

На підставі постанови КМУ від 29 грудня 2023 року № 1405, яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, поновлено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на комунальні послуги з 31 грудня 2023 року, у випадку прострочення сплати коштів.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачем сума заборгованості погашена під час розгляду справи, та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі статті 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 539,96 грн - 3% річних та 2 278,90 грн - інфляційні витрати за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку заборгованості 3% річних та інфляційні витрати позивачем не нараховувалися на суму заборгованості, починаючи з 24 лютого 2022 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Також, відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (в редакції Постанови КМУ №690 від 30 грудня 2023 року).

Враховуючи той факт, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафу, пені) щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 296,97 грн.

Разом з тим, як вбачається розрахунку заборгованості, долученого позивачем до матеріалів справи, та із скріншоту з особистого кабінету відповідача з офіційного сайту КП «Київтеплоенерго», долученого відповідачем до відзиву, відповідачем за період з травня 2019 року по червень 2025 року не здійснювалося жодних погашень, в той же час позивач у квітні 2025 року здійснив списання у розмірі 37 008,92 грн.

Враховуючи, що заборгованість за послугу централізованого постачання гарячої води була самостійно списана позивачем, відповідач вказані послуги не отримувала, а тому підстави для стягнення 3% річних в розмірі 1 037,87 грн, інфляційних втрат в розмірі 4 430,10 грн та пені в розмірі 446,38 грн відсутні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності та особою з інвалідністю II групи довічно.

Отже, ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до частин першої, шостої статті 141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України на користь позивача судові витрати у розмірі 1044,66 грн (залежно від пропорційності задоволення позовних вимог 34,5%).

На підставі викладеного, керуючись статтями 509, 525, 526, 611, 629, 901, 903 ЦК України, статтями 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 353 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні-послуги», суд

у х в а л и в:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» інфляційну складову боргу у розмірі 2 278 (дві тисячі двісті сімдесят вісім) грн 90 коп., три відсотки річних у розмірі 539 (п`ятсот тридцять дев`ять) грн 96 коп., пеню у розмірі 296 (двісті дев`яносто шість) грн 97 коп.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» 1044 (тисяча сорок чотири) грн 66 коп. понесених судових витрат за подачу позову.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», 01001, м. Київ, пл. І. Франка, буд. 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду виготовлено 01 вересня 2025 року.

Суддя І. А. Кирильчук