ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9847/25
провадження № 2-з/753/173/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"11" вересня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі судді Котенко Р. В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Колесникова Ігоря Валерійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АТЛОН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН» про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Колесников Ігор Валерійович звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АТЛОН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН» про стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачембув укладений інвестиційний договір № ОДВ/01-КВ/034 від 29 січня 2020 року (далі Інвестиційний договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язується забезпечити будівництво Об`єкта шляхом фінансування належної йому частки в Об`єкті, а також після оформлення та реєстрації ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 передати її у власність позивача. Позивач сплатив повністю суму інвестиційного внеску в розмірі 1 711 504,00 грн. 22.10.2024 відповідач зареєстрував за собою право власності на вищевказану квартиру. На виконання п. 2.7 Інвестиційного договору відповідач був зобов`язаний укласти з позивачем Договір купівлі-продажу квартири не пізніше 20.01.2025 (22.10.2024 + 90 к.д.). На момент подання позову до суду позивач виконав взяті на себе зобов`язання за Інвестиційним договором, проте не отримав від відповідача ані інформації щодо стану виконання будівельних робіт, ані щодо державної реєстрації права власності на квартиру за відповідачем. Договір купівлі-продажу квартири, відповідно, між сторонами не був укладений. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем дорівнює сумі інвестиційного внеску та становить 69 577,86 дол. США або 2 883 223,02 грн. При цьому, позивач також просить стягнути з відповідача за невиконання зобов`язань пеню у сумі 133 339,19 грн, інфляційну складову заборгованості у сумі 87 303,99 грн, 3 % річних у розмірі 26 541,45 грн, а також 288 322,30 грн штрафу.

08 вересня 2025 року представником позивача адвокатом Колесниковим Ігорем Валерійовичем до суду була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу на праві власності нерухоме майно:квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 95.9, житлова площа (кв.м): 36.2, номер запису про право власності / довірчої власності: 57275255, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 та квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 105.2, житлова площа (кв.м): 62.4, номер запису про право власності / довірчої власності: 34520385, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Заява обгрунтована тим, що позивач дізнався, що об`єкт будівництва та земельна ділянка, на якому останнє розташовано, є предметом судового розгляду щодо правомірності такого будівництва. Зокрема, постановою Верховного Суду у справі № 910/127/21 від 17.04.2025 було скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 та залишено в силі рішення Господарського суду м. Києва від 06.06.2024, яким було зобов`язано Національну академію внутрішніх справ повернути Київській міській державній адміністрації земельну ділянку, площею 23,716 га (кадастровий номер :90:305:0001), та земельну ділянку, площею 6,196 га (кадастровий номер :90:305:0002), що розташовані на 22 км Харківського шосе у Дарницькому районі міста Києва з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель і споруд.

Знесення будівель, розташованих на вказаних земельних ділянках призведе до знищення об`єкта інвестиційного договору, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Отже, представник позивача зазначає, що, у разі задоволення позову позивача до відповідача щодо стягнення грошових коштів, буде ускладнено виконання такого рішення без забезпечення позову у справі №753/9847/25, через те, що у справі № 910/127/21 однією з вимог прокурора є зобов`язання Національної академії внутрішніх справ повернути Київській міській державній адміністрації земельної ділянки, площею 6,196 га (кадастровий номер :90:305:0002), розташованої на 22 км Харківського шосе у Дарницькому районі міста Києва з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення від будівель і споруд.

Крім того, представник позивача зазначає, що у власності відповідача перебуває квартира АДРЕСА_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано на розгляд судді Котенко Р. В.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача.

При цьому, відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Окрім того, при вирішенні питання про забезпечення позову судом беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові від 15 вересня 2023 року у справі № 917/453/23 Верховний Суд виснував, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу виконання Інвестиційного договору, внаслідок чого способом захисту своїх порушених прав позивач обрав стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених позивачем на виконання умов цього договору. Вимог щодо квартири АДРЕСА_1 , яка розташована в Об`єкті будівництва за Інвестиційним договором, позивач до відповідача не висував.

Представник позивача зазначає, що, у разі задоволення позову буде ускладнено виконання такого рішення через те, що у справі № 910/127/21 однією з вимог прокурора є зобов`язання Національної академії внутрішніх справ повернути Київській міській державній адміністрації земельної ділянки, площею 6,196 га (кадастровий номер :90:305:0002), розташованої на 22 км Харківського шосе у Дарницькому районі міста Києва з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від будівель і споруд.

Даючи оцінку вказаним доводам, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що рішення в іншій справі, зокрема у справі № 910/127/21, матиме безпосередній та вирішальний вплив на виконання рішення у цій справі, адже у разі задоволення позову, стягнення коштів з відповідача на користь позивача може відбуватись за рахунок належних відповідачу грошових коштів, за рахунок звернення стягнення на належне відповідачу нерухоме майно, відмінного від того, що розташоване в Об`єкті будівництва за Інвестиційним договором тощо.

Так, зокрема, представник позивача зазначає, що відповідачу належить на праві власності також і квартира АДРЕСА_2 , за рахунок якої можливе виконання рішення у майбутньому у разі відсутності у відповідача грошових коштів у сумі, яку просить стягнути позивач на свою користь.

Щодо необхідності накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , представник позивача не навів жодних доводів.

У матеріалах поданої заяви про забезпечення позову відсутні докази, які б свідчили про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі, також відсутні докази, що відповідач вчиняє будь-які дії, спрямовані на ухилення від виконання судового рішення у майбутньому, що свідчить про те, що наведені у заяві доводи не можуть бути покладеними в обґрунтування відповідної ухвали.

Відтак, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись положеннями ст.ст. 149 - 150, 158, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Колесникова Ігоря Валерійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «АТЛОН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ПОРТОФІН» про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Котенко