Провадження № 2/761/2208/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Аббасової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Сухини А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до ПрАТ «СК «Уніка» (далі по тексту - відповідач), ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у якому просив суд: стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 37 898,92 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача франшизу у розмірі 2 000,00 грн та матеріальну шкоду у розмірі 67 635,59 грн; вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1 211,20 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.11.2023 відбулась ДТП з участю транспортного засобу - автобусу «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і йому було завдано матеріальні збитки.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2023 у справі №754/17906/23, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано ОСОБА_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», згідно полісу №215914656 від 25.07.2023.

Згідно Звіту №89/01-24 про оцінку вартості матеріального збитку, складеного за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 129 930,97 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 62 295,38 грн.

Страхове відшкодування, яке було сплачено ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача становить суму у розмірі 22 396,46 грн.

Отже, невиплачена частина страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Уніка» становить суму у розмірі 37 898,92 грн.

Договором страхування передбачена франшиза у розмірі 2 000,00 грн. Зазначена сума не була компенсована позивачу, а тому позивач просив стягнути зазначену суму з винуватця ДТП - ОСОБА_2 .

Різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховим відшкодуванням та франшизою становить суму у розмірі 67 635,59 грн, яку позивач також просив суд стягнути з винуватця ДТП - ОСОБА_2 .

На підставі зазначеного позивач просив суд про задоволення позову.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2024 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Аббасовій Н.В.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

01.07.2024 від представника відповідача ПрАТ «СК «Уніка» - Бортник Л.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні. У відзиві представник відповідача зазначила, що вважає наданий позивачем висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу №89/01-24 від 27.01.2024 неналежним доказом з наступних підстав: 1) надане позивачем дослідження не є висновком експерта в розумінні ЦПК України, не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, оскільки у ньому відсутні відомості про те, що він виготовлений для подання до суду, а також те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність; 2) експертом не визначено розмір збитку без ПДВ, хоча страховик у відповідності до положень чинного законодавства має сплачувати страхове відшкодування без ПДВ за відсутності доказів оплати ремонту; 3) в калькуляції висновку, наданого позивачем, включено відновлення пошкоджень передньої частини транспортного засобу (передній бампер, підсилювач, решітка), які не відносяться до даної ДТП.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

10.07.2024 від представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

21.10.2024 від представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. надійшло клопотання про витребування доказів разом із клопотанням про повернення до стадії підготовчого провадження для розгляду клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2024 суд постановив: повернутись до стадії підготовчого провадження у справі; витребувати з ГУ ДПС у м. Києві інформацію про працевлаштування, роботодавця та отримані доходи фізичної особи ОСОБА_2 ; витребувати у ПП «Авен-Єзєр» інформацію про перебування ОСОБА_2 , як найманого працівника у трудових відносинах з ПП «Авен-Єзєр» станом на 25.11.2023, інформацію про здійснення ним своїх трудових обов`язків як найманого працівника станом на момент ДТП, що відбулась 25.11.2023.

25.11.2024 та 09.12.2024, на виконання ухвали суду від 24.10.2024 про витребування доказів, від ГУ ДПС у м. Києві надійшли листи разом із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за ІV квартал 2023 року щодо ОСОБА_2

28.11.2024 від представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. надійшло клопотання про відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 , в зв`язку із тим, що позивач і роботодавець ОСОБА_2 - ПП «Авен-Єзєр» дійшли згоди щодо виконання останнім у позасудовому порядку своїх зобов`язань з виплати майнової шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП, яка відбулась 25.11.2023.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2025 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. про відмову від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_2 ; прийнято відмову позивача від позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 ; провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка», ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в частині вимог до ОСОБА_2 закрито.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.2025 закрито підготовче провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Від представника позивача - адвоката Конюшка Д.Б. 15.05.2025 надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ПрАТ «СК «Уніка» в судове засідання свого представника не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

25.11.2023 відбулась ДТП з участю транспортного засобу - автобуса «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 .

Право власності на автомобіль «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Внаслідок зазначеної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження і позивачу було завдано матеріальні збитки.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21.12.2023 у справі №754/17906/23, винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано ОСОБА_2 , що підтверджується копією постанови суду.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 та обставини даного ДТП, не потребують доказування.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Богдан А-092» д.н.з. була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», згідно полісу №215914656 від 25.07.2023, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ та копією Полісу. Франшиза за Полісом становить 2 000,00 грн.

15.03.2024 ПрАТ «СК «Уніка» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 22 396,46 грн, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон №1961-ІV від 01.07.2004), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону №1961-ІV від 01.07.2004 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону №1961-ІV від 01.07.2004 визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст. 29 Закону №1961-ІV від 01.07.2004 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до положень п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-ІV від 01.07.2004, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір збитку по пошкодженому автомобілю «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 було розраховано відповідачем на підставі Звіту №33961 від 28.02.2024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» (далі по тексту - Звіт №33961 від 28.02.2024).

Згідно Звіту №33961 від 28.02.2024, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 становить 198 451,20 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 63 235,97 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, з урахуванням ПДВ становить 28 307,76 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, без урахування ПДВ на запасні частини, становить 24 396,46 грн.

Позивач надав до суду висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №89/01-24 від 27.01.2024, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (далі по тексту - Висновок СОД №89/01-24 від 27.01.2024).

Згідно Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_2 становить 198 451,20 грн; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 129 930,97 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, становить 62 295,38 грн.

Представник відповідача у відзиві вказує, що у наданому позивачем Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 не визначено розмір ПДВ, що є суттєвим недоліком.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, калькуляція відновлювального ремонту складена за допомогою комплексу «Audatex» компанії «Аудатекс Україна», в якій розрахована вартість ПДВ на запасні частини та відображена у висновку. Так, на сторінці 11 Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 наявний розрахунок вартості витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу, зменшеного на суму відповідно до законодавства податку на додану вартість, який був врахований при розрахунку вартості запасних частин (а.с. 17).

Таким чином, доводи представника відповідача щодо невизначеного у Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 розміру ПДВ збитку не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Також не знайшли свого підтвердження аргументи представника відповідача про те, що в калькуляції Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024 включено відновлення пошкоджень передньої частини транспортного засобу, які не відносяться до даної ДТП, з огляду на наступне.

Згідно змісту постанови суду від 21.12.2023 у справі №754/17906/23, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автобусом «Богдан А-092» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , який в свою чергу від зіткнення вчинив самовільний рух та здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_3 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Як вбачається зі схеми ДТП, яка складена старшим лейтенантом поліції УПП в м. Києві Проценко І.В., у схемі відображено місця зіткнення трьох транспортних засобів і в переліку видимих (зовнішніх пошкоджень транспортного засобу отриманих внаслідок ДТП, відображено, що на транспортному засобі позивача в результаті ДТП наявні пошкодження як задньої частини автомобіля так і передньої частини автомобіля, що свідчить про пошкодження переднього бамперу.

Також в протоколах технічних оглядів у Звітах, які надані стороною позивача та стороною відповідача в описі пошкоджень деталей вказано про наявність пошкоджень на передньому бампері автомобіля, таким чином зафіксовано факт пошкодження переднього бампера автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 в обох протоколах огляду.

Згідно Висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024, оцінювач ОСОБА_3 при розрахунку запасних частин, які підлягають заміні враховує та додає до ремонтної калькуляції вартість переднього бамперу, гратки пов-пров, кронштейна бампера переднього.

Натомість, у Звіті №33961 від 28.02.2024 вартість переднього бампера взагалі не розраховується.

Позивач реалізував своє право на встановлення дійсної суми збитків, завданих йому, звернувшись до суб`єкта оціночної діяльності, який здійснив таку оцінку. Висновок СОД №89/01-24 від 27.01.2024 був виконаний уповноваженою на це законом особою та містить інформацію щодо предмета доказування, а тому суд вважає такий доказ належним та допустимим.

Посилання представника відповідача на положення ст. 106 ЦПК України є недоречним, оскільки Висновок СОД №89/01-24 від 27.01.2024 є письмовим доказом, який виступає підставою вимог позивача, він є дослідженням суб`єкта оціночної діяльності, а не висновком судового експерта.

При цьому відповідач, висловивши сумніви щодо правильності наданого позивачем висновку СОД №89/01-24 від 27.01.2024, не скористався своїм правом щодо подання клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 133 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Конюшко Д.Б. укладено договір про надання правової допомоги №04/02/24-ЮП/IL від 02.02.2024.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 від 21.05.2024 до договору про надання правової допомоги №04/02/24-ЮП/IL від 02.02.2024 вбачається, що позивач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн та за домовленістю сторін очікує понести витрати на правову допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Враховуючи зазначене, з урахуванням задоволення позову, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 22, 1192 ЦК України, статтями 2-7, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 37 898,92 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 12 000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , місцезнаходження за адресою: 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, буд. 6, літ. В.

Суддя