Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі - Правник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1»

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та заробітної плати

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить:

1) поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря в ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1», ;

2) стягнути з ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1», на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 жовтня 2023 року до дня поновлення на роботі;

3) стягнути з ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1», на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) невиплачену заробітну плату за липень 2023 року в сумі 14 609,67 грн.

4) допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць.

В обгрунтування позову позивач вказує, що з 22 березня 2023 року ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря. Наказом № 32-к від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі п. 6 ст. 32 Кодексу Законів про працю України (у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці). Позивач вважає незаконним звільнення її з займаної посади з огляду на наступне. Так вказує, що про зміни умов діючих умов праці відповідач не повідомив позивача у встановлені Законом строки, чим порушив вимоги ст. 29 Закону України «Про оплату праці». Крім того вказує, що змін в організації виробництва та праці в ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» не було, інших лікарів, окрім позивача про зміну істотних умов праці не повідомлялось. Враховуючи відсутність у роботодавця змін в організації виробництва і праці відповідач не міг змінювати істотні умови праці позивача, а також не мав правових підстав для звільнення його за пунктом 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Крім того позивач просить стягнути з ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1», на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за липень 2023 року в сумі 14 609,67 грн.

Так позивач вказує, що до структури заробітної плати ОСОБА_1 відноситься, як основна заробітна плати так і додаткова заробітна плата. Згідно штатного розкладу Відповідача оклад Позивача у 2023 р. складав 7700 грн.

Згідно наданих Відповідачем на перевірку розрахункових відомостей:

- в березні 2023 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 23 791,74 грн., з яких 2 678,26 грн. посадовий оклад за відпрацьовані дні та 21 113,48 грн. премія;

- в квітні 2023 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 31 349,95 грн., з яких 7 700,00 грн. посадовий оклад за відпрацьовані дні та 23 649,95 грн. премія;-

в травні 2023 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 30 656,32 грн., з яких 7 700,00 грн. посадовий оклад за відпрацьовані дні та 22 956,32 грн. премія;-

в червні 2023 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 28 585,91 грн., з яких 7 700,00 грн. посадовий оклад за відпрацьовані дні та 20 885,91 грн. премія;-

в липні 2023 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 7 333,33 грн., з яких 7 333,33 грн. посадовий оклад за відпрацьовані дні та 0 грн. премія; Позивач вказує, що з наданих на перевірку відомостей вбачається, що в липні 2023 року Відповідач не нарахував Позивачу додаткову заробітну плату (премію), яка входить до структури заробітної плати Позивача. За період роботи Позивача в ТОВ «Перша приватна поліклініка філія 2», Відповідач не заявляв претензій щодо якості роботи Позивача

Таким чином, позивач вказує, що в липні 2023 року Відповідач не нарахував та не виплатив Позивачу додаткову заробітну плату (премію) за липень 2023 року та в порушення вимог ч. 4 ст. 97 КЗпП України та ст.. 22 ЗУ «Про оплату праці» в односторонньому порядку прийняв рішення з питань оплати праці, яке погіршує умови, встановлені законодавством, угодою, колективним договором. Позивач вказує, що в липні 2023 року Позивач відпрацював 20 днів, а отже з урахуванням середньоденного заробітку (1097,15 грн.) їй мала бути нарахована заробітна плати в липні 2023 року в сумі 21 943,00 грн. (1097,15 грн. х 20 днів). В той же час Відповідач без наявності законних підстав нарахував Позивачу за липень 2023 року заробітну плату в сумі 7 333,33 грн., що є на 14 609,67 грн. менше чим мав отримати Позивач. Таким чином, позивач вважає, що заборгованість Відповідача перед Позивачем по виплаті заробітної плати за липень 2023 року складає 14 609,67 грн.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач представника відповідача в судове засідання не направив, відзив на позов не надав.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено наказ № 23-к від 27 липня 2023 року «Про повідомлення працівника щодо зміни істотних умов праці» згідно якого у зв`язку зі зменшення обсягів обсягів роботи, викликаних зменшенням попиту населення та з метою раціонального використання коштів товариства доручено заступнику директора з адміністративних питань ОСОБА_2 підготувати й вручити під підпис персональне письмове повідомлення працівнику ОСОБА_1 про зміну істотних умов праці на переведення на неповний робочий день, не перевищуючи 10 годинний робочий тиждень з 01 серпня 2023 року.

Судом досліджено повідомлення про зміну істотних умов праці від 31 липня 2023 року згідно якого ОСОБА_1 попереджено про зміну з 01 серпня 2023 року істотних умов праці: переведення не неповний робочий день, не перевищуючи 10 годинний робочий тиждень. Повідомлення містить примітку про те, що ОСОБА_3 не погоджується зі змінами умов праці так як вона не була попереджена за 2 місяці.

Судом досліджено наказ ТОВ «Перша Приватна поліклініка філія Миколаїв 1» № 32-к від 09 жовтня 2023 року згідно якого звільнено ОСОБА_1 з посади лікаря загальної практики сімейного лікаря, 09 жовтня 2023 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Судом досліджено акт Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці № ПД/ХС/21884/058 від 17 листопада 2023 року складений за результатами проведення планового (позапланового) державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах праці ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» згідно якого були виявленні порушення вимог ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме було встановлено, що у ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» не відбулись зміни в організації виробництва і праці й відповідно роботодавцем неправомірно змінено істотні умова праці ОСОБА_1 без дотримання умов визначених законодавством. Крім того було виявлено порушення ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме працівнику ОСОБА_1 не виплачується заробітна плата на умовах визначених трудовим договором. Нараховано заробітну плату згідно розрахункової відомості за липень 7333,33 грн.. з них оклад 7333,33 грн., місячна премія відсутня. Підприємством до перевірки не надано жодного документу первинного обліку згідно якого проводиться нарахування премії працівникам. Також не надано розпорядчого документу для підтвердження підстави щодо позбавлення ОСОБА_1 премії в липні 2023 року.

Судом досліджено припис Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці № ПД/ХС/21884/058/П від 24 листопада 2023 року про усунення виявлених порушень законодавства про працю яким зобов`язано директора ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв-1» Страх А.В. усунути порушення вимог законодавства передбачені ч. 1 ст. 10, ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме порушення щодо невиплати робітнику заробітної плати на умовах визначених трудовим договором, а також запровадження роботодавцем змін істотних умов праці ОСОБА_1 в частині встановлення неповного робочого часу, без зміз в організації виробництва і праці.

Згідно ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці

Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обгрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Відповідно до ст. 103 КзПП України про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було дотримано вимог щодо попередження позивача про зміну істотних умови праці, а саме попередження ОСОБА_1 надано не пізніше як до запровадження таких умов.

Між тим як встановлено з матеріалів перевірки Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці проведеної щодо додержання вимог законодавства у сфері праці відповідачем в порушення вимог частини другої статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавцем запроваджено зміни істотних умов праці працівниці ОСОБА_1 в частині встановлення неповного робочого часу без змін в організації виробництва і праці. Зменшення ж попиту населення та раціональне використання коштів товариства не може розцінюватись як зміни в організації виробництва і праці.

Таким чином, враховуючи відсутність у роботодавця змін в організації виробництва і праці у відповідача не було правових підстав для звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

За такого суд приходить до висновку, що звільнення позивача є незаконним, а за такого позовні вимоги щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря в ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення заробітної плати за липень 2023 року в сумі 14 609,67 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1,2, ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частиною 4 ст. 97 КЗпП України передбачено, що роботодавець не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором.

Судом досліджено штатний розпис ТОВ «Перша приватна поліклініка Миколаїв 1» від 01 січня 2023 року згідно якого в ТОВ «Перша приватна поліклініка Миколаїв 1» наявна посада лікар загальної практики сімейний лікар, кількість штатних одиниць 2, місячна тарифна ставка 7700 грн.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Судом досліджено "Положення про систему оплати праці та структуру заробітної плати працівників ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв-1» від 05.03.2020 року згідно п.2 якого передбачено, що фонд оплати працівників складається з основної та додаткової заробітної плати. Розмір основної та додаткової заробітної плати працівника залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результаті його роботи та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата працівників визначається місячними посадовими окладами, які становлять грошову винагороду за виконання працівниками роботи, обумовленої їх трудовими договорами в межах місячної тривалості робочого часу з обов`язковим дотриманням державних гарантій забезпечення мінімальної заробітної плати.

Згідно п. 2.2. Положення до фонду додаткової заробітної плати входять:

-доплати до посадових окладів: 1) за суміщення професій/посад (не більше 50% місячного посадового окладу суміщованої професії/посади); 2) за виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника (не більше 50% місячного посадового окладу тимчасово відсутнього працівника); 3) за роботу в нічний час, в надурочний час, за роботу у святковий і неробочий день та в інших випадках, визначених законодавством України ( у розмірах або мінімальних розмірах встановлених законодавством України).

-премії до посадових окладів: 1) за складність і напруженість в роботі (до 50% посадового окладу; 2) за інтенсивність та особливий характер роботи (до 50% посадового окладу) ; 3) за досягнення показників ефективності для лікарів ( 90% посадового окладу і більше; 4) за кваліфікаційну категорію посвідчення про кваліфікаційну категорію для сестер медичних (вища категорія 250 грн., перша категорія 150 грн., друга категорія 100 грн.).

Судом досліджено відомості про суми, нараховані та виплачені ОСОБА_1 при звільнені. З вказаних відомостей вбачається, що за березень 2023 року ОСОБА_1 було нараховано 23791,74 грн. за 8 робочих днів з яких 2678,26 грн. оклад, 21113,48 премія. За квітень 2023 року було нараховано 31349,95 грн за 20 робочих днів з яких 7700 оклад, 23649,95 грн. премія. За травень 2023 року було нараховано 30656,32 грн за 23 робочі дні з яких 7700 оклад, 22956,32 грн. премія. За червень 2023 року було нараховано 28585,91 грн. за 22 робочих дні з яких 7700 грн. оклад, 20885,91 грн. премія. За липень 2023 року було нараховано за 20 робочих днів 7333,33 грн., з яких 7333,33 грн. оклад.

Відомості містять пояснення про те, що внаслідок відсутності нарахування за липень 2023 року місячної премії, оплата праці за липень 2023 року є нижчою, ніж за місяці в яких така премія була нарахована.

Крім того з наданих суду відомостей про нараховані суми ОСОБА_1 вбачається, що з 31.07.2023 року по день звільнення позивач перебувала на лікарняному.

10.04.2024 року від ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» надійшли пояснення в яких зазначено, що місячна премія ОСОБА_1 не була нарахована в липні 2023 року відповідачем, а тому будь-яких відомостей про розмір премії ОСОБА_1 за липень 2023 року в бухгалтерському чи кадровому обліку ТОВ «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» відсутні. В зв`язку з відсутністю у ТОВ «Перша Приватнпа поліклініка філія Миколаїв 1» даних про премію ОСОБА_1 за липень 2023 року через відсутність нарахування такої премії залипень 2023 року, надання інформації про розмір премії ОСОБА_1 за липень 2023 року є неможливим.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оплату праці» при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Судом встановлено, що протягом березня червня 2023 року позивачу на постійній основі було нараховано премію (додаткову заробітну плату).

Відповідачем ж будь-яких доказів як під час перевірки інспекцією так і під час судового розгляду що підтверджують підстави щодо позбавлення ОСОБА_1 премії в липні 2023 року не надано.

Таким чином, судом встановлено, що Відповідач неправомірно не нарахував та не виплатив Позивачу додаткову заробітну плату (премію) за липень 2023 року

Відповідач не надав а ні на вимогу позивача, а ні Південному Міжрегіональному управління Державної служби з питань праці, ані на вимогу суду жодного документу, на підставі якого відбувається нарахування чи позбавлення працівника додаткової заробітної плати.

Суд також бере до уваги ту обставину, що позивач при обчисленні заробітної плати за липень 2023 року на суму 14609,67 грн. виходив з Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі за текстом Порядок) відповідно до якого, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Абзацом 3 п. 8 Порядку передбачено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

З наданих Відповідачем на перевірку розрахункових відомостей вбачається, що Відповідач нарахував при звільнені Позивача вихідну допомогу в сумі 23 040,16 грн.

За такого суд погоджується з доводами позивача про те, що при розрахунку заробітної слід виходити з того, що середньоденна заробітна плата Позивача у останні два місяці роботи виходячи з визначеного Відповідачем середньомісячного заробітку складає 1 097,15 грн. , яка визначена діленням 23 040,16 грн. (середньомісячний заробіток) на 21 день які визначені діленням сумарного числа робочих днів за останні два місяці роботи (червень та липень 2023 року) на 2, а саме 42 дні розділити на 2 = 21 день.

Судом встановлено, що в липні 2023 року позивач відпрацювала 20 днів, то з урахуванням середньоденного заробітку (1097,15 грн.) позивачу мала бути нарахована заробітна плата в липні 2023 року в сумі 21 943,00 грн. (1097,15 грн. х 20 днів). В той же час Відповідач нарахував Позивачу за липень 2023 року заробітну плату в сумі 7 333,33 грн., що є на 14 609,67 грн. менше чим мав отримати Позивач заробітну плату за липень 2023 року.

Враховуючи, що відповідачем не надано документів, на підставі якого відбувається нарахування чи позбавлення працівника додаткової заробітної плати, а також заперечень щодо розрахунку позивачем невиплаченої заробітної плати суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заробітної плати в розмірі 14609,67 грн.

Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку, то суд зазначає наступне.

Положення ст.235КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

У випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи.

Статтею 27 Закону України«Прооплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100, затвердженого постановою КМУ№ 100від 08.02.1995року (далі Порядок) передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Так судом встановлено, що позивача звільнено з займаної посади 09 жовтня 2023 року при цьому, з 31.07.2023 року по 09.10.2024 року позивач не працювала (знаходилась на лікарняному), що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, середньоденна заробітна плата Позивачки для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу має обчислюється виходячи з її заробітної плати, яка нарахована за червень-липень 2023 року

Так за червень 2023 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 28585,91 грн. за 22 робочих дні.

За липень 2023 року як було встановлено вище судом мала б бути нарахована заробітна плата в розмірі 21 943 грн. за 20 робочих днів.

Отже, середньоденна заробітна плата Позивача за останні два повні місяці роботи Позивача складає 1203,05 грн., яка визначена діленням 50528 грн. (заробітна плата Позивача за останні 2 місяці роботи) на 42 дні (фактично відпрацьовані Позивачем протягом двох повних місяців роботи).

Загальна кількість робочих днів за час вимушеного прогулу в період з дня звільнення позивача 09.10.2023 року по день ухвалення судом рішення становить 505 днів.

За такого суд вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.10.2023 року по 12.09.2025 року в розмірі 607540,25 грн. (1203,05 грн х 505 робочих днів = 607540,25 грн.).

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 41500 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження обставин щодо оплати послуг по наданню правової допомоги суду надано договір про надання правової допомоги від 09 жовтня 2023 року, доручення № 1 про надання правової допомоги від 13 жовтня 2023 року, акт виконаних робіт від 07 листопада 2023 року, квитанцію про оплату послуг за надання правничої допомоги № 4328-18 від 07.11.2023 року на суму 8000 грн., акт виконаних робіт від 09 червня 2025 року, платіжну інструкцію про оплату послуг за надання правничої допомоги № 1.171645015.1 від 10.06.2025 року на суму 33500 грн.

За такого суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 41500 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7286,60 грн. (1211 грн. 20 коп. (за немайнову вимогу) + 6075,40 грн. (за майнову вимогу = 7286,60)).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.1-23,76-81,89,95,141,258-259,263-265,352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В ИРІШ ИВ :

Позов задоволити.

ПоновитиОСОБА_1 на посаді лікаря загальної практики сімейного лікаря в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1», на користь ОСОБА_1 заробітну плату за липень 2023 року в сумі 14 609,67 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 607540,25 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 41500 грн.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 607540,25 грн. та заробітної плати в розмірі 14 609,67 грн. провести з вирахуванням встановлених податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати за липень 2023 року та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1» на користь держави судовий збір в розмірі 7286,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Інформація про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша приватна поліклініка філія Миколаїв 1», 43561851, адреса: м. Херсон, проспект 200-річчя Херсону, буд. 24 г, 73000.

Суддя