ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/9123/25

Провадження № 22-ц/820/1977/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року (суддя Гринчук С.М.) за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву мотивовано тим, 10 березня 2024 року, будучи клієнтом АТ «А-Банк», ОСОБА_1 уклала кредитний договір №ABH0CT55243468, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 30000,00 гривень, строком на 12 місяців (до 09 березня 2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 85% щорічно. Даний кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме, надало відповідачу кредит у розмірі, відповідно до умов договору. Проте, ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за укладеним кредитним договором, а тому станом на 03 квітня 2025 року виникла заборгованість в розмірі 41660,15 грн., з яких 26563,16 грн. заборгованість за кредитом, 11637,89 грн. заборгованість за процентами, 3459,1 грн. заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №АВН0СТ55243468 від 10 березня 2024 року у розмірі 41660,15 грн., станом на 03 квітня 2025 року, яка складається з: 26563,16 грн. заборгованість за кредитом, 11637,89 грн. заборгованість за процентами, 3459,1 грн. заборгованість за пенею.

Заочним рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №ABH0CT55243468 від 10 березня 2024 року у розмірі 38201,05 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 26563,16 грн., заборгованості за відсотками 11637,89 грн. В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» 2223,76 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки сторони погодили всі істотні умови договору, в тому числі, суму кредиту, розмір процентної ставки, строк кредитування, розмір щомісячного платежу, загальну суму повернення, а отже вимога позивача про стягнення з відповідачки за неналежне виконання умов кредитного договору, заборгованості за тілом кредиту та процентами є законною та обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Відмовляючи у стягненні пені, що нараховується за умовами кредитного договору за кожний день неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного зобов`язання - в розмірі 3459,1 грн., суд виходив з того що, за приписами пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем.

В апеляційній скарзі АТ «А-Банк», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у правовідносинах які виникли між сторонами має місце невиконання відповідачем умов споживчого кредиту, тому дані правовідносини регулюються Законом України «Про споживче кредитування», який не передбачає звільнення боржника від обов`язку сплати пені, яка передбачена умовами договору, який укладено після 24 січня 2024 року. Висновок суду першої інстанції про застосування до правовідносин які виникли між сторонами, пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, як основного акта цивільного законодавства є помилковим.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами учасниками у справі не оскаржується, а отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що 10 березня 2024 року ОСОБА_1 уклала з банком кредитний договір №АВН0СТ55243468 в електронній формі із накладенням електронного підпису за допомогою відкритого ключа, шляхом підписання заяви про надання послуги «Швидка готівка».

За умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 30000,00 грн., строком на 12 місяців з 10 березня 2024 року по 09 березня 2025 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 85% річних, загальна сума повернення кредиту 45855,32 грн.

Відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» від 10.03.2024 року, у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

На підтвердження вказаних обставин АТ «Акцент-Банк» надало суду першої інстанції: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 15.05.2023; заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 15.05.2023; паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» від 10.03.2024; Заяву про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ55243468 від 10.03.2024; Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 10.03.2024; меморіальний ордер № TR.35198079.28388.65455 від 10.03.2024; виписку по кредиту від 03.04.2025; розрахунок заборгованості за договором №АВН0СТ55243468 від 10.03.2024 станом на 03.04.2025 (а.с. 9-24).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ55243468 від 10 березня 2024 року, станом на 03 квітня 2025 року, заборгованість становить 41660,15 грн. яка складається з: 26563,16 грн. заборгованість за кредитом, 11637,89 грн. заборгованість за процентами, 3459,1 грн. заборгованість за пенею.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за пенею, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, звільнено позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23)).

Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем грошових зобов`язань, що випливають із кредитного договору №ABH0CT55243468 від 10.03.2024, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на що суд першої інстанції правильно звернув належну увагу та правильно застосував.

Доводи апеляційної скарги, зазначених висновків суду не спростовують, зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, а тому підлягають відхиленню.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Старосинявськго районного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк