Справа №521/145/25
Провадження №2/521/2355/25
04 вересня 2025 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи: Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позов обґрунтований такими обставинами.
ОСОБА_1 прийняла спадщину належним чином після смерті ОСОБА_4 , звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса Малиновської державної нотаріальної контори Ігнатенко М.М. У видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено постановою від 21 вересня 2023 року, у зв?язку із не наданням спадкоємцем правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Правовстановлюючі документи на спадкове майно зберігаються у іншого спадкоємця ОСОБА_2 , яка є донькою померлої. У зв`язку із тим, що ОСОБА_2 є неповнолітньою особою, позивач звернулась до її батька ОСОБА_3 з пропозицією надати до нотаріальної контори оригінали правовстановлюючих документів для оформлення спадщини. Однак, відповідач відмовився їх надавати. Зважаючи на викладене, документи на спадкове майно не можуть бути надані для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.
ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явилась, представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглядати справу у його відсутність.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, згідно ст. 128 ЦПК України, відзив на позов не подали, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не подали.
Представник Органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, згідно ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подавав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У зв`язку з тим, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, та відповідачами не подано відзив у встановлений судом термін, в порядку ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача та її представника, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів фізичних осіб.
За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до суду наділені, зокрема, фізичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.
Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
При цьому, суд вказує, що виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.
Правовідносини між сторонами виникли внаслідок виникнення права на спадкування, та регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи наступні фактичні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 жовтня 2021 року серія НОМЕР_1 .
частина квартири АДРЕСА_1 належала померлій ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2004 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрованому в реєстрі за № 9136573.
Транспортний засіб марки TOYOTA моделі CAMRY, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 належав померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи № 1113/2021, відкритою 10 грудня 2021 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її дочка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою від 21 вересня 2023 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одесі Ігнатенко М.М. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 .
В обґрунтування відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено, що ОСОБА_1 не надала до нотаріальної контори оригінали документів, що підтверджують право власності на вище вказане майно, яке належало ОСОБА_4 .
Вказані обставини стали підставою для ОСОБА_1 звернутися до суду із відповідним позовом задля належного та ефективного захисту своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положенням ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
За правилами ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ст. 1270 Цивільного кодексу України).
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після померлої ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом, так як вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.
Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).
Суд зауважує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, що є ефективним способом захисту в розумінні статті 16 ЦК України.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
За змістом статті 357 ЦК України під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні, а тому, з урахуванням конкретних встановлених обставин справи, розмір частки померлої ОСОБА_4 у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_1 належала померлій ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2004 року, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрованому в реєстрі за № 9136573 становило 1/2 частку.
Таким чином, спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 складається, в тому числі, із частки квартири АДРЕСА_1 , яка спадкується позивачем.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом є законними, обґрунтованими та такими, що підтверджуються наявними матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.3,12-16,20, 29,1216 - 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 90, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 29 жовтня 1997 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом на:
- 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 ;
-1/2 частку транспортного засобу марки TAYOTA моделі CAMRY, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 ,
що належали ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2025 року.

Суддя: Ю.В. Тополева