ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4906/25
провадження № 2-о/753/275/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Каліушка Ф.А.;

при секретарі Володько С.С.;

за участю:

заявника ОСОБА_1 ;

представника заявника ОСОБА_2 ;

представник заінтересованої особи не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гритчина Володимира Ілліча, про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гритчин Володимир Ілліч (далі по тексту - Приватний нотаріус Гритчин В.І.).

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є кровним родичем четвертого ступеня споріднення спадкодавця - внучатим племінником (двоюрідним внуком) ОСОБА_3 , проте документи, що підтверджують їхні родинні зв`язки, не збереглися.

ОСОБА_3 (1922 року народження, м. Омськ, Росія), померла у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 21 серпня 1997 року (запис 1646, РАГС Шевченківського району м. Києва).

Після її смерті заявник у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між заявником та спадкодавцем і у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між заявником та ОСОБА_3 .

Із метою підтвердження родинних відносин з ОСОБА_3 , заявник звертався до органів реєстрації актів цивільного стану, але йому було відмовлено в задоволенні, оскільки рідний дід заявника ОСОБА_4 , 1913 року народження, та рідна сестра діда - ОСОБА_3 , 1922 року народження, народилися в Омську (Росія), і через відсутність дипломатичних стосунків з країною агресором, йому було рекомендовано розглядати питання встановлення факту у судовому порядку, як брата і сестри.

Таким чином, у зв`язку з викладеним, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 є родичем четвертого ступеня споріднення спадкодавця - внучатим племінником (двоюрідним внуком) ОСОБА_3 .

Їх родинні відносини підтверджуються паспортами, свідоцтвами про народження, свідоцтвами про шлюб та іншими документами.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив встановити факт, що ОСОБА_3 (1922 року народження, м. Омськ, Росія) є кровним родичем четвертого ступеня споріднення - двоюрідною бабою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Також подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які заявник поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у сумі 605,60 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року відкрито провадження у цій справі та призначено її в судове засідання.

У судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити посилаючись на обставини, зазначені у заяві.

Представник заінтересованої особи - Приватного нотаріуса Гритчина В.І. в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, заслухавши заявника та його представника, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

16 квітня 1993 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті склала заповіт на квартиру АДРЕСА_1 , та заповіла у рівних долях кожному: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії

НОМЕР_3 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого наявна в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 21 серпня 1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гритчини В.І. від 01 березня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У постанові приватним нотаріусом вказано, що до заяви не додано документальне підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, зокрема доказів того, що ОСОБА_1 є кровним родичем четвертого ступеня споріднення спадкодавця - внучатим племінником (двоюрідним внуком) ОСОБА_3 .

У судовому засідання, яке відбулося 08 липня 2025 року, свідок ОСОБА_9 підтвердила, що ОСОБА_1 є її рідним братом, а померла ОСОБА_3 бабусею, яка проживала в Естонії, проте у подальшому переїхала в Україну, та проживала разом з батьками заявника, які опікувалися нею.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні, яке відбулося 08 липня 2025 року, також повідомила, що померла ОСОБА_3 була рідною сестрою її дідуся, яка приїхала з Естонії та проживала з заявником та його сестрою ОСОБА_9 .

Згідно із частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, до яких входить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно зі статтею 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

Поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Згідно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 7 цієї постанови зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в державних органах певних документів.

У постанові від 17 липня 2024 року у справі №705/928/23 (провадження № 61-5615св24) Верховний Суд зазначив, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти.

Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 зауважив, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування.

Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №638/15738/17, (провадження № 61-15921св19) викладено висновок, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування.

Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності, а також врахувавши те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження родинних відносин між заявником та ОСОБА_3 , а покази свідків не можуть бути єдиним доказом їх наявності за відсутності інших доказів, суд вважає, що матеріалами справи не доведено заявлених факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є кровним родичем четвертого ступеня споріднення - двоюрідною бабою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у зв`язку із чим заява не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись стст. 76, 77, 80, 81, 89, 293, 294, 315,319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.