Провадження №2/337/1993/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Ширіної С.А

за участю секретаря - Бикової С.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» в особі директора товариства Наваренко В.Г. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 77867,85 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн.

Ухвалою суду від 10.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справу без участі представника, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 , судове засідання не з`явилась, подала відзив на позовну заяву, згідно якого визнала суму заборгованності за споживчим кредитом, в якому заявила клопотання про зупинення провадження у справі до завершення дії періоду воєнного стану в Україні, а також просила суд розстрочити виконання рішення суду (помісячної оплати).

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.08.2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено угоду № 002/11331537-СК_SB. Відповідно до угоди банк надав позичальнику грошові кошти, встановлена сума кредитного ліміту 50000 грн., тип кредиту- кредитна лінія, процентна ставка за користування кредитом: 37,00 відсотків, строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту- на споживчі потреби.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 02.12.2024 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 77867,85 грн.

02 грудня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 20.08.2021 року, укладеним між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 20.08.2021 року.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України)

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як з`ясовано в судовому засіданні, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , істотно порушила умови кредитного договору, не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 20.08.2021 року в розмірі 77867,85 гривень.

Згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом.

Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до положень ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, відповідачка ОСОБА_1 , зазначає в своєму відзиві, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, долучає до відзиву відомості з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та виписки по кредитній карті. У зв`язку з цим просить суд про розстрочку виконання рішення суду (помісячної оплати).

Проаналізувавши всі обставини справи, враховуючи бажання боржника повернути заборгованість стягувачу та виходячи з розумних термінів виконання рішення суду, шляхом розстрочення виконання судового рішення, суд вважає за можливе заяву ОСОБА_1 , задовольнити, та розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців.

Крім того суд вважає, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/5425/18 та від 20.06.2019 у справі № 910/12694/18.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9200 грн.

Відповідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: копію договору про надання юридичних послуг №03-07/24 від 03.07.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт фінанс» там адвокатом Литвиненко О.І., за змістом якого сторони погодили, що сума витрат, за надання послуг по справі за позовом до ОСОБА_1 , становить 9200 грн., копія платіжної інструкції від 10 червня 2025 року про перерахування ТОВ «ФК «Еліт фінанс» на користь ОСОБА_2 , 9200 грн., як оплату по договору про надання юридичних послуг.

Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення ТОВ «ФК «Еліт фінанс» судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи є достатніми, допустимими і достовірними.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню витрати з оплати судового збору 3 028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76-83, 133, 141, 247, п. 6 ч.1 ст. 251, 258, 263, 265, 268, 280-289, 435 ЦПК України, ст. ст. 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», ( ІКЮО 40340222, адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2) заборгованість за кредитним договором у розмірі 77867, 85 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» ( ІКЮО 40340222, адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2), судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп., а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200,00 (дев`ять тисяч двісті) гривень, а всього 12228 ( дванадцять тисяч двісті двадцять вісім) гривень.

Розстрочити ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2025 року по справі №337/3448/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», заборгованості у розмірі 77867,85 грн. наступним чином:

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.10.2025 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.11.2025 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.12.2025 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.01.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.02.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.03.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.04.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.05.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.06.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.07.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.08.2026 року;

- часткове погашення заборгованості в сумі 6488,99 грн до 03.09.2026 року;

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Ширіна