Справа № 509/4412/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Спічак Вадим Олексійович, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ?адвоката Канікаєва Юрія Олеговича про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ», про захист прав споживача, шляхом стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області 15.08.2025 року разом з позовною заявою надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ?адвоката Канікаєва Юрія Олеговича про забезпечення позову, у якій представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Обслуговуючому кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» ( , адреса: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Василя Спрейса, 1) в межах грошової суми у розмірі 914711 гривень 52 копійок.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначає, що з метою отримання права власності на об`єкт будівництва- квартиру у житловому будинку 29.05.2020 року між відповідачем та ОСОБА_1 укладено Персональний меморандум асоційованого члена кооперативу № АВ-05-02/00009, позивачем були сплачені відповідачу грошові кошти у розмірі 739 246 гривень 09 копійок, відповідач в свою чергу свої зобов`язання щодо проведення будівництва не виконав, та відмовляється повернути позивачу сплачені ним грошові кошти у розмірі 739 246,09 грн. Враховуючи ці обставини позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача грошових коштів, та вважає що є необхідність у забезпеченні вказаного позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, що належать Обслуговуючому кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» розмірі 914711 гривень 52 копійок.

У заяві про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на грошові кошти Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» у межах суми позовних вимог 914711,52 грн. Вказане клопотання обґрунтовано заявником тим, що накладення арешту на вказані грошові кошти буде належним заходом забезпечення позову, оскільки такий захід нерозривно пов`язаний з предметом спору та відповідає критеріям співмірності, при цьому зазначає, що вказана сума є досить значною навіть для юридичної особи та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

За змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. За заявою сторони у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, суд може вжити заходів забезпечення позову у порядку та з підстав, встановлених цим Кодексом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті?це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Способи забезпечення позову, які передбачені частиною першою статті 150 ЦПК України, залежать від характеру спірних правовідносин, позовних вимог та інших обставин конкретного спору, що зумовлюють необхідність забезпечення виконання судового рішення. Перелік таких способів не є вичерпним.

До видів забезпечення позову законом віднесено, зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України), а також заборону вчиняти певні дії (пункти 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України).

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках?і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам;?при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.?Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21 (провадження № 61-19123св21).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції дотримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи вищевикладене слід зазначити, що заявником не наведено які саме негативні дії відповідач по справі може вчинити з метою впливу на реальне та ефективне виконання судового рішення якщо воно буде прийняте на користь позивача, та яким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача можуть потенційно попередити такий вплив. При цьому суд враховує, що ОК «АРТ ВІЛЛЬ» є суб`єктом господарювання, який здійснює господарську діяльність «Комплексне обслуговування об`єктів», отже його господарська діяльність тісно пов`язана із забезпеченням мешканців житлового-будинку в отриманні належних послуг в сфері обслуговування житлового будинку.

Таким чином, враховуючи не доведення заявником об`єктивного існування ризиків того що невжиття заявлених заходів забезпечення позову зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також не доведення того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, та враховуючи при цьому що обраний заявником засіб забезпечення позову матиме негативний вплив на здійснення ОК «АРТ ВІЛЛЬ» своєї господарської діяльності що полягає в обслуговуванні об`єктів нерухомості та може негативно вплинути на права та інтереси третіх осіб які залежать від здійснення відповідачем своєї господарської діяльності суд приходить до висновку що, у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ?адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Обслуговуючому кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ» в межах грошової суми у розмірі 914711 гривень 52 копійок, у справі за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «АРТ ВІЛЛЬ», про захист прав споживача, шляхом стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя? Спічак В.О.