ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9133/25 Справа № 209/5757/23 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення заробітної плати,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця»,

на додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

05.10.2023 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення заробітної плати, в якому позивачка просила:

- визнати незаконним та скасувати Наказ та Додаток до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 01 квітня 2022 року № 389/ос в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 належну суму заробітної плати та інших виплат за період дії Наказу та Додатку до нього від 01 квітня 2022 року № 389/ос по дату звільнення, 18.09.2023 року у сумі 381 986, 16 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року возовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерне товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним наказу та стягнення заробітної плати задоволені частково.

Визнаний незаконним та скасований Наказ та Додаток до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 01 квітня 2022 року № 389/ос в частині, що стосується старшого ревізора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Акціонерне товариства «Українська залізниця» Остапенко Світлани Миколаївни.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період дії Наказу та Додатку до нього Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 01 квітня 2022 року № 389/ос по дату звільнення 18 вересня 2023 року в сумі 323 449 грн. (триста двадцять три тисячі чотириста сорок дев`ять) грн. 23 коп. (без урахування обов`язкових податків та зборів).

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Світличного О.С. задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000, 00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

31.07.2025 рокувід Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що з 24.02.2022 року була зупинена робота структурних підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця», які не виконують критично важливі завдання. Тобто фактично функціонування Департаменту внутрішнього аудиту та контролю, в якому працювала позивачка, було зупинено.

У зв`язку з неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності з 01.04.2022 року призупинено дію трудового договору позивачки до припинення або скасування воєнного стану в Україні. Водночас переведення позивачки на іншу роботу було неможливим.

Дії відповідача відповідали вимогам ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Всі сили та ресурси АТ «Укрзалізниця» були спрямовані виключно на забезпечення життєдіяльності та обороноздатності країни.

У зв`язку з тим, що позивачку не було незаконно звільнено або переведено на іншу роботу, підстави для застосування ч.2 ст.235 КЗпП України відсутні.

Крім того, поза увагою місцевого суду залишилось, що при зверненні до суду позивачкою був пропущений строк, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України.

31.01.2025 рокувід Акціонерного товариства «Українська залізниця» надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування додаткового рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що розмір судових витрат визначаються судом на підставі поданих доказів, які подаються стороною до закінчення судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення рішення, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивачки був наданий попередній розрахунок витрат, але розрахунок не є заявою, на що суд першої інстанції не звернув увагу.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рог Анастасія Сергіївна надійшов відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що як на час видачі оспорюваного наказу так і на час розгляду справи судом АТ «Укрзалізниця» здійснювало свій основний вид діяльності та надавало послуги, як національний перевізник вантажів та пасажирів, а тому ствердження, що роботодавець не може надати роботу є безпідставним.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.т. 126-127, 128, 129).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Позивачка відповідно до наказу АТ «Укрзалізниця» № 2201/ос від 30 листопада 2016 року про прийняття на роботу ОСОБА_1 працювала на посаді старшого ревізора відділу з контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень управління аудиту та контролю регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до наказу АТ «Укрзалізниця» № 2009/ос від 18 серпня 2017 року про прийняття на роботу Остапенко С.М. переведена на посаду старшого ревізора відділу з контролю доходів від вантажних та пасажирських перевезень управління внутрішнього аудиту та контролю регіональної філії «Придніпровська залізниця» Департаменту аудиту та контролю АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до пункту 54 Положення про наглядову раду акціонерного товариства «Українська залізниця» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938, наглядова рада обов`язково утворює комітет з аудиту.

Наглядова рада АТ «Укрзалізниця» у відповідності до пункту 7.7. Положення Департаменту затверджує плани проведення аудитів.

Згідно з підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 Регламенту організації та проведення внутрішнього аудиту та контролю в ПАТ «Укрзалізиця», введеного в дію наказом від 26 червня 2018 року № 401, поточні аудити здійснюються на підставі піврічних планів проведення аудиту, а також за окремим дорученням голови правління Товариством.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця» змінено тим Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменувати його в акціонерне товариство «Українська залізниця».

Таким чином, Департамент внутрішнього аудиту та контролю надає аудиторській послуги згідно з затвердженими наглядовою радою планами внутрішніх аудитів та листом від 07 листопада 2022 року повідомлено, що станом на дату видачі такого листа Плани внутрішніх аудитів на 2022 рік наглядовою радою не затверджувались.

24 лютого 2022 року зупинена робота структурних підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця», які не виконують критично важливі завдання. Так, згідно з наказом АТ «Укрзалізниця» від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В встановлено режим простою з 24 лютого 2022 року до відміни для працівників апарату управління відповідно до додатку 1. Наказом АТ «Укрзалізниця» від 24 березня 2022 року № Ц-42/12-В внесено зміни до додатку 1 наказу від 24 лютого 2022 року № Ц-42/6-В «Про запровадження режиму простою», виклавши його у новій редакції.

Так, згідно з додатком 1 старшого ревізору ОСОБА_1 встановлено режим простою з 24 лютого 2022 року до 28 лютого 2022 року та з 01 березня 2022 року до 31 березня 2022 року. Отже, вказаними документами підтверджено, що позивач є працівником Департаменту внутрішнього аудиту і контролю АТ «Укрзалізниця», робота якого була зупинена у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, тому позивач не мала можливості виконувати свої трудові обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи листом від 01 квітня 2022 року директором Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Трояном О. було надано перелік працівників Департаменту внутрішнього аудиту та контролю, з якими пропонується призупинити дію трудових договорів на період військового аудиту та контролю внаслідок критичного зменшення обсягів робіт через військову агресію російської федерації проти України.

Наказом АТ «Укрзалізниця» від 01 квітня 2022 року № 389/ос, у зв`язку з неможливістю надання та виконання роботи внаслідок критичного зменшення обсягів господарської діяльності, що є наслідком втрати можливості повноцінно організувати процеси діяльності Товариство через військовою агресією російської федерації проти України та у зв`язку з запровадженням в України воєнного стану, керуючись статтею 13 Закону України «Про організації трудових відносин в умовах воєнного стану» простій позивача припинено та призупинено дію її Трудового договору з 01 квітня 2022 року до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Відповідно до Наказу 2009/ос від 18 серпня 2017 року ОСОБА_1 з 21 серпня 2017 року встановлений оклад у розмірі 7 769 грн. та відповідно до наданої довідки № 469 від 07 грудня 2023 року, яка видана директором АТ «Укрзалізниця» Гавура О.В. на ім`я ОСОБА_1 , середньоденна заробітна плата якої складає 959,79 грн. та середньомісячна плата 20 155,50 грн.

У справі не встановлено обставин неможливості надання відповідачем позивачу роботи у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а позивачу - її виконувати, тому суд приходить до висновку про те, що призупинення дії трудового договору з позивачем є незаконним.

Як на час видачі оспорюваного наказу про призупинення дії трудового договору, так і на час розгляду справи, АТ «Українська залізниця» здійснювало свій основний вид діяльності та надавало послуги, як національний перевізник вантажів та пасажирів.

Дію трудових договорів відповідач призупинив вибірково з окремими працівниками, у тому числі з позивачем, але не з усіма працівниками.

Сама по собі обставина зменшення замовлень послуг відповідача після введення воєнного стану на території України не свідчить про неможливість роботодавця забезпечити позивача, який обіймає посаду старшого ревізора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю АТ «Українська залізниця».

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо додатково рішення.

Судом першої інстанції зазначено, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 15000,00 грн., оскільки саме вказана суму є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року, справа № 149/1089/22, провадження № 61-292св23, зазначив, що відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ, призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

У справі, що переглядається відповідач не надав жодного доказу, що засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, і саме тому він не зміг з об`єктивних причин забезпечити позивачку роботою.

Крім того є загально відомим той факт, що відповідач є найбільшим національним перевізником, який працює постійно, перевозячи вантажі та пасажирів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено вірно, з додержанням матеріального права та практики Верховного Суду.

Щодо процесуального права, а саме порушення строків звернення до суду, слід зазначити на таке.

Коли позивачка звернулась за наданням професійної правничою допомоги, адвокатом був зроблений відповідний запит відповідачу для з`ясування обставин справи.

Відповідь на цей запит було отримано 30.08.2023 року (т.1 а.с.21-22), а позов до суду надійшов 05.10.2023 року (т.1 а.с.2), через 1 місяць і 5 днів з того часу, як позивачка дізналась про порушення свого права, тобто у трьохмісячний строк, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України.

Додаткове рішення та сума витрат на професійну правничу допомогу відповідає вимогам статей 137, 141 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 09.09.2025 року.

Судді: