Справа №333/1344/25
Пр. №2/333/2045/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: Наумової І.Й., за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання виконати або припинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває вищезазначена цивільна справа. По справі здійснюється підготовче провадження.

В своєму позові позивачка просила суд:

1. Зобов`язати Відповідача, ОСОБА_2 , за власний рахунок демонтувати зовнішній блок кондиціонера, встановлений з порушенням вимог Законодавства.

2. Зобов`язати Відповідача, ОСОБА_2 , за власний рахунок відновити зовнішній вигляд стіни після демонтажу блоку кондиціонеру (а саме: зашпаклювати отвори, які залишаться після демонтажу).

3. Стягнути з Відповідача понесені позивачкою судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

4. Стягнути з Відповідача понесені позивачкою витрати та правову допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.

03.07.2025 р. позивачка в особі представника адвоката Кушнір О.М. звернулась до суду з письмовою заявою про відмову від позову на підставі вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, посилаючись на те, що після пред`явлення позову відповідачкою були задоволені вимоги щодо демонтажу зовнішнього блоку кондиціонера, в зв`язку з чим просила закрити провадження у справі на підставі вказаного вище пункту та стягнути з відповідача судові витрати на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України.

28.08.2025 р., 03.09.2025 р. під час розгляду в судовому засіданні вищевказаної заяви представниці позивачки встановлено, що по суті в даній заяві зазначені дві підстави, передбачені ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження. З огляду на вказане, представницею позивачки заявлено клопотання про перерву в судовому засіданні для уточнення вказаної вище заяви.

05.09.2025 р. представницею позивача подана уточнена заява про відмову від позову, в якій з урахуванням заяви адвоката Куншір О.С. про описку, заявлено про закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у в зв`язку з відмовою від позову, оскільки відповідачем були задоволені пред`явлені вимоги після подання цього позову, та стягнення судових витрат з відповідачки на користь позивача на підставі п. 3 ст. 142 ЦПК України.

В підготовчому засіданні представниця позивача підтримала цю заяву та наполягала на її задоволені.

Відповідачка в підготовчому засіданні заперечувала відносно стягнення судових витрат, вважає, що спір міг бути вирішений в досудовому порядку. На зборах співвласників будинку, в якому мешкають сторони, вони домовилися, що якщо відповідачка демонтує кондиціонер, позивачка не наполягатиме на стягненні судових витрат.

Вислухав пояснення представниці позивачки, відповідачки, дослідив матеріали даної цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З наданих пояснень сторін, досліджених документів у справі вбачається, що відповідачка після пред`явлення позову на стадії підготовчого провадження у справі виконана в добровільному порядку пред`явлені позивачкою вимоги, в зв`язку з чим позивачка, скористалась своїм процесуальним правом та через уповноваженого представника подала до суду заяву про відмову від цього позову та закриття провадження у справі.

Враховуючи волевиявлення позивачки, підставу, що стала передумовою для відмови позивачем від позову, суд приймає відмову позивачки від позову та закриває провадження по цій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З огляду на те, що позивачка відмовилась від вказаних вище вимог унаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову наявні підстави для вирішення питання про стягнення з відповідачки на користь позивачки, понесених останньою судових витрат.

Відповідно до платіжної інструкції від 31.01.2025 р. позивачка сплатила судовий збір за пред`явлення цього позову у розмірі 1211,20 грн.

З урахуванням відмови позивача від позову, положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з державного бюджету на користь позивача підлягає поверненню 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 605,60 грн., така ж сума стягується з відповідачки на користь позивачки.

Вирішуючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Судові витрати складаються також з витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала відносно стягнення витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу, фактично по суті заявила клопотання про зменшення цих витрат до нуля.

Позивачем на підтвердження заявлених витрат на правничу допомогу надано суду: договір від 28.04.2025 р. про надання адвокатом Кушнір О.М. правничої допомоги ОСОБА_1 , ордер адвоката Кушнір О.С. на надання правничої допомоги ОСОБА_1 від 28.04.2025 р. Також надані Акти від 04.02.2025 р., 24.07.2025 р. виконаних робіт за Договором про надання адвокатських послуг №23/1 від 18.11.2024 р., відповідно до яких на підставі договору 23/1 від 18.11.2024 р. та додаткового договору до нього, між АО «Захист» та ОСОБА_1 погоджено обсяг та вартість виконаних робіт у розмірі 6000,00 грн. по підготовці запиту Держспоживслужби та Досудової вимоги до ОСОБА_2 . Відповідно до платіжної інструкції від 24.07.2025 р. ОСОБА_1 оплатила послуги АО «Захист» на підставі вказаного договору від 18.11.2024 р.

Відповідно до п. 14 Договору від 28.04.2025 р., правова допомога надається клієнту безкоштовно у разі, якщо не укладена додаткова угода до цього договору. Якщо між сторонами укладена додаткова угода, то за надання правової допомоги за цим Договором Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар, розмір якої визначається додатковою угодою.

Копія договору від 18.11.2024 р. та додаткового договору до нього суду не надано. Належно підтверджені відомості, що АО «Захист» уповноважений здійснювати представництво в цій справі, суду не надано. Додаткової угоди до Договору від 28.04.2025 р., передбаченої умовами останнього для виникнення підстав для оплати правничих послуг, суду не надано.

З огляду на вищенаведене, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 142, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 260, 253, 254 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , від позовних вимог до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про спонукання виконати або припинити певні дії.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про спонукання виконати або припинити певні дії, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , витрати на сплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний,168) повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого за подання даного позову позивачем на розрахунковий рахунок UA0008511 (одержувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Комунар./2203010, Банк одержувача: Казначейство України, Код 37941997) відповідно до платіжної інструкції 0.0..1 від 31.01.2025 р. у сумі 1211,20 грн., що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

В іншій частині заявлені ОСОБА_1 вимоги про стягнення судових витрат, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення даної ухвали. .Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складений 16.09.2025 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова