Провадження № 22-ц/801/1748/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 рокуСправа № 127/10559/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Воробйова В. В. в місті Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -

встановив:

В квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 07 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1252-0711 (надалі за текстом «Кредитний договір»), відповідно до якого відповідач отримав 20 000 грн, строк кредитування 30 днів, базовий період 21 день, знижена процентна ставка 2,50 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день. Станом на 27 лютого 2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитним договором становить 197 900,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 20 000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 177 900,00 грн. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 97 900,00 грн за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 100 000,00 грн., з яких 20 000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом та 80 000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 1252-0711 від 07 серпня 2023 року в сумі 100 000,00 грн, а також 2 422,40 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2025 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1252-0711 від 07 серпня 2023 року в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 коп. витрат на оплату судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що між сторонами виникли кредитні відносини, відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, наданий позивачем розрахунок заборгованості є вірним та відповідає умовам договору, при цьому суд врахував, що позивач самостійно здійснив списання заборговансоті в розмірі 97 900 гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду в частині розміру процентів за користування кредитом, відповідач просить змінити оскаржуване рішення в цій частині, зменшити розмір процентів та стягнути з нього на користь позивача 12 600 грн процентів. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що кредит видавався на 21 день (до 27.08.2023 року) (п. 2.3; 5.3.1. Договору) та станом на 27. 08. 2023 року розмір процентів станови 12 600 грн, однак позивач продовжив нараховувати проценти поза строком кредитування та як вбачається з розрахунку заборговансоті, нарахував проценти по 27.02.2025 року, хоча він вправі був лише застосувати наслідки, передбачені статтею 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року при розгляді справи № 444/9519/12, виснувала, «що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінними від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В охоронних/ спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б забезпеченні частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення частково не відповідає вказаним вимогам.

По справі встановлено наступне:

- 07 серпня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1252-0711 (надалі за текстом «Кредитний договір»), відповідно до якого відповідач отримав 20 000 грн, строк кредитування 30 днів, базовий період 21 день, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день. Договір підписаний з боку позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 11 17);

- правила відкриття кредитної лінії (а. с. 18 25), паспорт споживчого кредиту (а. с. 25 на звороті - 27), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) (а. с. 27 на звороті а. с. 28) також підписані позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором;

- згідно довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» ОСОБА_1 перерахована на картку НОМЕР_1 20 000,00 грн (а.с. 31);

- інформацією АТ КБ «Приватбанк» підтверджено перерахування 07.08.2023 року від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на картку, зазначену позичальником в Договорі, 20 000 грн. (а. с. 29 - 30);

- згідно розрахунку заборговансоті за договором № 1252-0711 від 07 серпня 2023 року, станом на 27 лютого 2025 року заборгованість складає 197 900,00 грн: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 177 900 грн заборгованість за процентами (а. с. 32 34);

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Наявність кредитних відносин, отримання відповідачем 20 000 грн сторонами не заперечується та не оскаржується. Рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині стягнення процентів.

Як вбачається зі змісту пункту 2.2 укладеного між сторонами Договору про відкриття кредитної лінії, Коредитодавець відкрив кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня кредитування та сплатити обумовлені відсотки.

Як уже зазначалося, факт видачі та отримання і неповернення кредитних коштів в розмірі 20 000 грн відповідачем визнається.

Базовий період кредитування 21 день, процентна ставка 2,5 % в день (пункт 4.8, 5.3.3). Строк кредитування 300 календарних днів (пункт 4.12), а відтак твердження в апеляційній скарзі про те. що строк, на який видавався кредит, становить 21 день, - є помилковим, оскільки 21 день це лише пільговий період.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, нарахування процентів здійснено ним по 01.06.2024 року, тобто впродовж передбаченого пунктом 4.12. строку кредитування (300 днів), відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивач нараховував проценти до 27.02.2025 року є помилковими.

Разом з тим, в порядку частини 4 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вбачає підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги, з огляду на таке.

ВП ВС у пункті 25 постанови по справі №363/1834/17 зауважила, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею З ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням, (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 1 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 (пункти 7.6-7.10)).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що : «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення КСУ від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

Відповідно до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (статтю 8 було доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023).

Згідно пункту 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» № 3498-IX, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон набрав чинності 24.12.2023 року.

Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.

Оскільки Закон України № 3498-ІХ набув чинності 24.12.2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, то в період часу з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 2,5 %, в період часу з 22.04.2024 року до 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %, а з 20.08.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки 1 %.

При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону (яким власне і запроваджено обмеження максимального розміру денної процентної ставки) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Вказане свідчить про те, що у випадку продовження дії кредитних договорів після набрання чинності Законом України № 3498-ІХ, умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.

Тому апеляційний суд виснує, що оскільки Договір про відкриття кредитної лінії № 1252-0711 від 07.08.2023 року продовжував діяти до 01.06.2023 року, то після внесення змін до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з урахуванням порядку набрання ними чинності, приписів частини п`ятої статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування», позивач неправомірно застосовував процентну ставку, яка перевищувала законодавчо закріплений максимальний розмір.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд наводить власний розрахунок процентів, які мали бути нараховані за користування ОСОБА_2 отриманими у кредит грошовими коштами:

Так, відповідач отримав від позивача 20 000 грн, які не повернув.

Нарахування позивачем процентів за період з 07.08.2023 року (з дня видачі кредиту) та до 24.12.2023 року (дня, коли поетапно почали набирати законної сили зміни, внесені до частини 5 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування»), було здійснено правильно, відповідно до умов Договору та становить станом на 23.12.2023 року 81 300 грн ( а. с. 32 на звороті).

Надалі:

з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року(120 днів) мала застосовуватися ставка 2,5% в день, що становить 60 000 грн ( 20 000 грн * 2,5 % * 120 днів);

з 22 квітня 2024 року по 01 червня 2024 року (день закінчення строку кредитування) ( 40 днів) мала застосовуватися процентна ставка 1,5 % в день, що становить 12 000 ( 20 000 * 1,5% * 40 днів).

Отже, розмір процентів за період кредитування, обумовлений сторонами (з 07.08.2023 по 01.06.2024 року), становить 153 300 грн ( 81 300 + 60 000 + 12 000).

Оскільки позивач із застосуванням Програми лояльності добровільно здійснив списання 97 900 грн, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 55 400 грн ( 153 300 97 900) процентів за користування кредитними коштами.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував зміни, внесені до ЗУ «Про споживче кредитування щодо максимального розміру денної процентної ставки, а тому рішення в частині стягнення процентів підлягає скасуванню з постановленням нового: про часткове задоволення цієї вимоги.

Відтак рішення суду першої інстанції підлягає зміні: мотивувальну частину рішення стосовно стягнення процентів слід викласти в редакції цієї постанови, а оскільки суд першої інстанції в резолютивній частині рішення не виокремив суму боргу за кредитом та суму боргу за процентами, тому абзац другий резолютивної частини рішення слід викласти в новій редакції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає до задоволення не з підстав, викладених у ній, а в зв`язку з тим, щ апеляційний суд виснував про наявність підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги, понесені відповідачем витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід залишити за ним.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2025 року змінити:

викласти мотивувальну частину рішення в частині вимог про стягнення процентів в редакції цієї постанови;

викласти абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1252-0711 від 07.08.2023 року в розмірі 75 400 ( сімдесят п`ять тисяч чотириста) гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень та із заборговансоті за процентами в розмірі 55 400 (п`ятдесят п`ять тисяч чотириста) гривень.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф. 407, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк