Головуючий у суді першої інстанції: Вовк С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Варицького Євгена Валентиновича, подану в інтересах Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Вовка С.В., повний текст якого складеного 15 квітня 2025 року, у справі № 757/28812/24-ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі по тексту - ПрАТ «ХК «Київміськбуд») про захист прав споживачів та застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення коштів. Зазначала, що 19 вересня 2019 року між нею та ПрАТ «ХК «Київміськбуд» укладено договір купівлі-продажу № 21689/РН-Н, за умовами якого ОСОБА_1 набула майнові права на нежитлове приміщення №1-г з функціональним призначенням «колясочна». Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року у справі № 760/13519/20 визнано недійсним вказаний договір купівлі-продажу майнових прав №21689/РН-Н від 19 вересня 2019 року щодо відчуження приміщення №1001 у будинку АДРЕСА_1 , та визнано протиправним і скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 50858025 від 28 січня 2020 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, яким за нею було зареєстроване право власності на вказане приміщення №1001. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на її користь грошових коштів у розмірі 358 643,28 грн., з яких сума безпідставно набутих коштів 209 304,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 118 161,76 грн. та три проценти річних в розмірі 28 677,52 грн. Також позивачка просила відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 209 304,00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 13 309,19 грн та три проценти річних у розмірі 4 584,95 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Варицький Є.В., який діє в інтересах ПрАТ «ХК «Київміськбуд», подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» було відсутнє грошове зобов`язання, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України у нього відсутні підстави для такого нарахування. Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази набрання законної сили рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року, що б давало позивачці підстави для звернення до суду з даним позовом. Також відсутні докази наявності відкритого виконавчого провадження, згідно якого б на відповідача покладався обов`язок повернути позивачці кошти. Крім того вищевказане рішення суду також не містить жодної вимоги, за якою б у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» виникло грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 . Позивачкою нараховано інфляційні втрати та трьох процентів річних з порушенням строків позовної давності та безпідставно заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні адвокат Драган Я.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , та приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ПрАТ «ХК «Київміськбуд». Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ПрАТ «ХК «Київміськбуд» в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 вересня 2019 року між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 21689/РН-Н на нежитлове приміщення № 1-г з функціональним призначенням «колясочна» у житловому будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору вартість майнових прав на об`єкт складає 209 304,00 грн.

Згідно з квитанцією № ПН1115938К від 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 сплатила 207 269,10 грн на користь ПрАТ «ХК «Київміськбуд».

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 сплатила 2 034,90 грн на користь ПрАТ «ХК «Київміськбуд».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року у справі №760/13519/20 визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав №21689/РН-Н від 19 вересня 2019 року, укладений між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 щодо відчуження «колясочної» - приміщення №1001 у будинку у будинку АДРЕСА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 50858025 від 28 січня 2020 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, яким за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на колясочну, приміщення №1001 за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , стягнувши з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 209 304,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 13 309,19 грн, три проценти річних у розмірі 4 584,95 грн. та 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У разі недійсності правочину суд застосовує реституцію: кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (абзац другий частини першої статті 216 ЦК України).

Зобов`язання з реституції виникають внаслідок недійсності правочину (його нікчемності чи визнання судом недійсним). Реституція є заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до стану, який вони мали до вчинення такого правочину. Вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного, зокрема нікчемного, правочину, за правилами реституції може бути адресована тільки стороні цього правочину. Крім того, реституцію можна застосувати лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він був переданий.

Згідно з частиною третьою статті 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Частина перша статті 236 ЦК України передбачає, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми (акцесорне зобов`язання (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19)).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 552/505220 зроблено висновок: «таким чином, між сторонами існували грошові зобов`язання, невиконання яких зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, адже після набрання рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири законної сили у відповідачів виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) сплачені грошові кошти».

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року у справі № 760/13519/20 визнано недійсним договір купівлі-продажу майнових прав №21689/РН-Н від 19 вересня 2019 року, укладений між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 щодо відчуження «колясочної» - приміщення №1001 у будинку у будинку АДРЕСА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 50858025 від 28 січня 2020 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 000, яким за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на колясочну, приміщення №1001 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідача із вимогами про повернення сплачених нею на підставі вказаних договорів коштів, зокрема, ще 15 лютого 2022 року та 07 вересня 2023 року.

У зв`язку з визнанням недійсним договору купівлі-продажу від 19 вересня 2019 року, укладеного між ПрАТ «Київміськбуд» та ОСОБА_1 , вказаний договір є таким, що не створює для сторін жодних правових наслідків.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року у справі № 760/13519/20 набрало законної сили 02 жовтня 2023 року.

Відтак, починаючи з 02 жовтня 2023 року у відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачкою щодо повернення на її користь грошових коштів, на підставі статті 216 ЦК України.

Відповідно, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки кошти у розмірі 209 304,00 грн. та за період з 02 жовтня 2023 року по 24 червня 2024 року інфляційних втрат у розмірі 13 309,19 грн., та трьох річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 4 584,95 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на відсутність у матеріалах справи доказів коли саме набрало законної сили рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року у справі №760/13519/20, оскільки під час розгляду справи встановлено, що вказане рішення набрало законної сили 02 жовтня 2023 року. Оскаржуючи рішення в даній справі, представник ПрАТ «ХК «Київміськбуд» не спростував вказаних обставин.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на відсутність у рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2023 року вимоги, за якою б у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» виникло грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 , або ж відкритого виконавчого провадження, оскільки обов`язок щодо повернення ОСОБА_1 коштів виникло у ПрАТ «ХК «Київміськбуд» в силу закону на підставі ст. 216 ЦК України.

Вимоги про стягнення трьох процентів річних і інфляційної складової були заявлені в межах загальної позовної давності, визначеної ст. 257 ЦК України, з урахуванням положень п. 12 та п. 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у відповідній редакції, а тому посилання представника ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на те, що позивачкою нараховано інфляційні втрати та три проценти річних з порушенням строків позовної давності є безпідставними.

Також, установивши порушення права ОСОБА_1 на майно з боку ПрАТ «ХК «Київміськбуд», суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди, яку він визначив у розмірі 5 000,00 грн. Представником відповідача не доведено порушень судом норм матеріального права під час вирішення вказаних вимог.

Доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «Київміськбуд» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ПрАТ «Київміськбуд» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Варицького Євгена Валентиновича, подану в інтересах Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді