Справа № 602/376/25
Провадження № 2/602/243/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

"03" вересня 2025 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» або Товариство або позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі позичальник або відповідач), у якому просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 08.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» або первісний кредитор) та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту № 6, на підставі якого первісний кредитор надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити за його використання відсотки на умовах договору. В подальшому права вимоги за кредитним договором були відступлені позивачу на підставі договору факторингу. Відповідно позивач є новим кредитором боржника ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 6 від 08.01.2021. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, борг не погасив, внаслідок чого у нього перед позивачем існує заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 29.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 29.05.2025 розгляд цивільної справи відкладено на 30 липня 2025 року.

30 липня 2025 року справа не слухалась у зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак через систему «Електронний суд» направив до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання та не подав відзиву на позов.

Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою «Заочний розгляд справи» ЦПК України.

Ураховуючи те, що відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, повторно не з`явилася у судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, то керуючись ст. 280, 281 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд цієї справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив матеріали справи, оцінив докази, які у них містяться, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

08 січня 2021 року ОСОБА_1 дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а саме: шляхом надсилання електронного повідомлення про накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, підписав Заяву позичальника № 6 від 08.01.2021, Договір про надання споживчого кредиту № 6 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», Пропозицію укласти електронний договір (оферту) та Заяву про прийняття оферти (акцепт), що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 20-24, 38-39, 41-42).

Станом на 08.01.2021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» (код 40284315) було зареєстроване як фінансова компанія та мало чинну ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, що убачається з інформації, яка міститься на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Нормою частини другої статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частин третьої, шостої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, яка діяла станом на 22.07.2021) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Таким чином, сторони уклали договір про надання споживчого кредиту № 6 від 08.01.2021 (далі у тексті Кредитний договір), згідно з п.1.1. якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» зобов`язується надати позичальникові кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов Кредитного договору.

Умовами укладеного Кредитного договору передбачено: сума кредиту 5 900,00 гривень (пункт 1.2), кредит надається строком на 30 календарних днів (пункт 1.3), процентна ставка становить 1,71% від суми кредиту (Розділ «Терміни та визначення в договорі»), кошти кредиту надаються в безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником з метою отримання кредиту (пункт 2.1).

08 січня 2021 року за допомогою платіжного сервісу «Platon» була здійснена успішна транзакція з переказугрошових коштів у сумі 5 900,00 гривень на кредитну картку, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» № 62/2205/12 від 14.12.2022 (а.с. 36).

Реквізити картки (маска картки), на яку здійснено вищезгаданий переказ, відповідає тим реквізитам, що вказані у Заяві позичальника № 6 від 08.01.2021.

Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів законодавства.

В силу положень ч.1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як убачається із детального розрахунку заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №6 від 08.01.2021, загальний борг складає 17 048,50 гривень, з яких: борг по тілу 5 900,00 гривень, борг по відсотках 11 148,50 гривень. Нарахування процентів за користування кредитом здійснено за період з 08.01.2021 по 27.11.2021 включно (а.с. 17-18).

Згідно з умовами Кредитного договору строк надання кредиту становить 30 днів, відповідно останнім днем цього строку було 07.02.2021.

До позовної заяви позивачем як доказ продовження (пролонгації) строку надання кредиту за Кредитним договором з ініціативи позичальника додано копії додаткової угоди від 07.02.2021 про зміну умов договору №6 від 08.01.2021 та додаткової угоди від 22.02.2021 про зміну умов договору №6 від 08.01.2021 (а.с. 33-34).

Суд, дослідивши надані докази зауважує, що вищезгадані додаткові угоди не містять, ні власноручних підписів сторін, ні електронних підписів (одноразових ідентифікаторів тощо). Надруковане слово «підпис» під найменуванням сторони кредитора чи ОСОБА_2 позичальника не свідчить, на думку суду, про їх підписання вказаними особами. У зв`язку з чим суд не визнає їх допустимими та достовірними доказами.

Окрім того, суд звертає увагу, що розділом 4 Кредитного договору «Пролонгація строку кредиту», передбачено умови та порядок, за яких здійснюється продовження (пролонгація) строку користування кредитом.

Так, відповідно до п.4.1 Кредитного договору строку кредиту може бути продовжено за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3 цього Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.4.2 цього Договору.

Відповідно до п.4.2. Кредитного договору пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та сплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій позичальником. Якщо позичальник здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, позичальник зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із способів: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати Кредитного договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позичальником платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) позичальника щодо продовження строку користування кредитом.

Згідно п.4.2.2 Кредитного договору Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) позичальника про продовження строку користування кредитом шляхом направлення позичальнику текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені позичальником Товариству в особистому кабінеті/зазначені в Кредитному договорі.

Доказів того, що кредитодавець, ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС», акцептував пропозицію (оферту) позичальника (якщо така була) про продовження строку користування кредитом у порядку, визначеному Кредитним договором, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене вище, оскільки позивачем не доведено тієї обставини, що встановлений Кредитним договором строк надання кредиту продовжувався за ініціативою відповідача та був акцептованим кредитодавцем, то нарахування процентів за користування кредитними коштамипоза межами строку кредитування, тобто після 07.02.2021, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства та умовах Кредитного договору.

Таким чином, у цій справі розмір грошової вимоги кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі Кредитного договору, складав 8 926,70 гривень, з яких тіло кредиту - 5 900, 00 гривень, відсотки по кредиту - 3 026,70 (5 900,00 * 1,71% * 30 днів).

Разом з тим, як убачається із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості за Кредитним договором відповідачем були здійснені платежі на користь кредитодавця в загальній сумі 10 239,00 грн, а саме: 07.02.2021 у сумі 1413,00 грн, 23.02.2021 у сумі 1413,00 грн, 08.04.2021 у сумі 1413,00 грн., 09.04.2021 два платежі у сумі 2248,37 грн та 3751,63 грн.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що відповідач, хоч і несвоєчасно, але повністю виконав своє зобов`язання за Кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого таке зобов`язання припинилося 09.04.2021.

До позовної заяви позивачем додано також копію Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як Фактором з однієї сторони, та ТОВ «ІНВЕСТ ФІНАНС», як Клієнтом з іншої сторони, за пунктом 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити Клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах визначених Договором факторингу (а.с. 28-31).

Згаданий вище документ наданий позивачем на підтвердження тієї обставини, що первісний кредитор, кредитодавець за Кредитним договором, передав йому право вимоги до відповідача.

Зі змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 15.04.2024 у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23) слідує, що відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Таким чином, ураховуючи те, що на момент укладання Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, первісний кредитор на мав права грошової вимоги за Кредитним договором до відповідача в частині повернення суми кредиту та нарахованих процентів за його користування, то відсутні підстави стверджувати про те, що така вимога перейшла до позивача.

Оцінюючи надані позивачем докази у цій справі суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільним процесуальним законом встановлені вимоги до доказів та правила доказування.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України).

Передбачений процесуальним законом принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача.

Подібні висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13, постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21.09.2022 по справі № 645/5557/16-ц.

На переконання суду позивач не довів належними, допустимими та достовірними доказами тих обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

У зв`язку з тим, що у позові відмовлено повністю, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені по справі судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 12, 13, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Судові витрати у цій справі покласти на позивача

Заочне рішення може бути переглянуте Лановецьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари , Київська обл., 07406, , IBAN: НОМЕР_1 в АТ «ОКСІ БАНК» МФО: 325990.

Представник позивача: Романенко Михайло Едуардович, РНОКПП НОМЕР_2 , м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8 .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя: В. А. Наумчук