Справа № 545/2379/25
Провадження № 2/545/1592/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Синегуб Д.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,10 га, що знаходиться на території садівничого кооперативу «Поляна» в межах Новоселівської сільської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що під час підготовки документів для внесення земельної ділянки ОСОБА_1 до Державного земельного кадастру виявилося, що державний акт на право приватної власності на землю, на підставі якого позивач володіє земельною ділянкою, не має підпису голови сільської ради, де видавався державний акт, та не має печатки відповідної територіальної громади. Позивач володіє земельною ділянкою на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 026822, що виданий 12 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Надержинщинської сільської ради від 30.05.1997 р. № 26. Проте, оригіналу державного акту у позивача не збереглося, а архівна копія Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не містить печатки та підписів уповноважених осіб. Відсутність документу на земельну ділянку створює позивачу перешкоду у вчиненні будь-якого нотаріального правочину, предметом якого буде дана земельна ділянка. Фактично за таких умов позивач не має можливості розпоряджатися власною земельною ділянкою. У зв`язку з цим, позивач не може будь-яким іншим шляхом окрім судового вирішити спірне питання з наведених підстав.

Позивач та його представник адвокат Савчук О.В. в судове засідання не з`явилися, останній у поданій заяві до суду просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача надіслав до суду заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі, не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи направив до суду заяву, у якій просив розгляд справи провести без його участі. У поданих поясненнях зазначив, що за правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з рішення Надержинщинської сільської Ради народних депутатів від 30.05.1997 № 26 «Про передачу земельних ділянок громадянам садівничого кооперативу «Поляна» Полтавського обласного управління сільського господарства у приватну власність» зважаючи на те, що земельна ділянка надана садівничому кооперативу «Поляна» в колективну власність, виконком сільської Ради народних депутатів вирішив передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва громадянину ОСОБА_1 площею 0,10 га (а.с.10).

З копії архівного державного акту на право приватної власності на землю серії І-ПЛ № 026822, що виданий 12 травня 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету Надержинщинської сільської Ради народних депутатів від 30.05.1997 № 26, ОСОБА_1 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0, 10 гектарів в межах згідно з планом (а.с.5).

Водночас копія вказаного примірника державного акту наданого позивачу Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 6), не містить підпису голови Надержинщинської сільської Ради народних депутатів та печатки.

Також на замовлення позивача зроблено технічний звіт про встановлення в натурі меж земельної ділянки переданої у приватну власність на території Надержинщинської сільської Ради (а.с.9).

Згідно акту про встановлення меж ділянки (ділянок) в натурі від 10 червня 1997 року, громадянину ОСОБА_1 встановлено у натурі межі земельної ділянки, переданої для ведення садівництва загальною площею 0,10 га, з них рілля 0,09 га, під будівлями і дворами 0,01 га на території Надержинщинської сільської Ради народних депутатів Полтавського району (а.с.11).

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України).

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ч. 9 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про речові права на земельні ділянки, що виникли до 1 січня 2013 року, вносяться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до Державного земельного кадастру із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів.

Суд у цій справі встановив, що наявні у справі докази підтверджують факт належності земельної ділянки позивачу.

Водночас, оригінал державного акту позивачем втрачено, а його архівна копія не має підпису голови сільської ради, якою видано державний акт, а також, та не має печатки відповідної територіальної громади, а тому ця підстава є перешкодою для внесення земельної ділянки позивача до Державного земельного кадастру та розпорядження нею.

Отже, питання визначення належності цього майна позивачу має вирішуватись у судовому порядку, оскільки в інший спосіб він позбавлений відновити свої права, і рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 ЦПК України. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, позивачем обраний належний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, який є найбільш ефективним у спірних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,10 га, що знаходиться на території садівничого кооперативу «Поляна» в межах Новоселівської сільської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273 ЦПК України,

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,10 га, що знаходиться на території садівничого кооперативу Поляна в межах Новоселівської об`єднаної територіальної громади Полтавського району Полтавської області, надана йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ПЛ № 026822 виданого 12 травня 1998 року виконавчим комітетом Надержинщинської сільської ради народних депутатів.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Новоселівська сільська рада Полтавського району Полтавської області (Полтавська область, Полтавський район, с. Новоселівка, пров. Підлісний, 6, ).

Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області (Полтавська область, м. Полтава, вул. Затишна, 23, ).

Суддя О. В. Любчик