ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
11 вересня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-
В провадженні Фастівського міськрайонного суду Київської області перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі, позивач) до ОСОБА_1 (далі, відповідач) про стягнення заборгованості за договором.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове за сідання призначено на 19 червня 2025 року.
05 червня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання про витребування доказів, зокрема доказів зарахування коштів на картку відповідача.
05 червня 2025 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області зазначене клопотання задоволено, запитувана інформація витребувана від АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ».
19 червня 2025 року судове засідання було відкладене на 17 червня 2025 року у зв`язку із неявкою учасників справи та не отриманням доказів, витребуваних згідно з ухвалою суду.
24 червня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов лист АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», додатком до якого є меморіальні ордери від 17.08.2021 року, 01.09.2021 року та виписки за рахунком за період з 14 серпня 2021 року до 24 серпня 2021 року та за період з 30 серпня 2021 року до 10 вересня 2021 року за карткою № НОМЕР_1 , емітованою на ім`я ОСОБА_1 .
Відповідач 17 липня 2025 року електронною поштою на адресу суду направив клопотання в якому повідомив, що буде відсутній в судовому засіданні, яке призначене на 17 липня 2025 року у зв`язку з хворобою.
У зв`язку з чим, судове засідання було відкладеним до 09 вересня 2025 року.
09 вересня 2025 року представники позивача для участі в судовому засіданні не з`явились, в прохальній частині позову просили проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
В судове засідання призначене на 09 вересня 2025 року, відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і дату проведення судового засідання, не з`явився, електронною поштою на адресу суду направив клопотання в якому повідомив, що буде відсутній в судовому засіданні так як, знаходиться поза межами міста. Також зазначив, що своєї провини не бачить, оскільки позику брав більше 4 років тому, платив, а потім почалась війна. Всі ці роки йому ніхто не писав, не дзвонив, а потім з`явилися колектори про яких він не був проінформований, проценти завеликі, на даний момент він безробітній.
З урахуванням належного повідомлення учасників судового розгляду про час і дату проведення судового засідання, суд, керуючись приписами частини 1 статті 223 ЦПК України, вирішив проводити судовий розгляд без участі представника позивача та відповідача.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З урахуванням неявки відповідача та відсутності відзиву на позов, суд ухвалює рішення за правилами заочного розгляду.
09 вересня 2025 року суд, закінчивши з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, перейшов на стадію ухвалення судового рішення, у відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11 вересня 2025 року до 16 години 30 хвилин.
Дослідивши зміст заявлених позовних вимог та письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Так судом встановлено, що в серпні 2021 року відповідачем, як позичальником були укладені кредитний договір про споживчий кредит та договір позики з різними кредиторами.
Зокрема, 14 серпня 2021 року відповідачем укладений договір про споживчий кредит № 5076780, з додатками з товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН».
Зазначені вище договори містять погоджені сторонами умови щодо надання грошових кошів в борг на визначений в договорах строк, необхідності їх повернення та сплати процентів, комісій.
Зокрема, судом встановлено, що 14 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 5076780, з додатками.
Згідно пунктів 1.2 договору сума кредиту становить 3 400 гривень, кредит наданий на строк 15 днів.
Згідно пункту 1.5.1 договору комісія за надання кредиту 646 гривень, що становить 19% від суми позики.
Згідно пункту 1.5.2 договору проценти за користування кредитом становлять 1 020,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно пункту 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка становить 5 %.
Також, підпунктом 2.3.1.1. договору визначено умови пролонгації строку кредитування на пільгових умовах, з яких вбачається, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчиняти дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Умови пролонгації строку кредитування на стандартних (базових) умовах передбачені п. п. 2.3.1.2. договору, де зазначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у зазначений спосіб загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Вказаний договір з додатками підписаний позичальником з використанням електронного підпису.
До матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт надання грошових коштів в борг відповідачу у сумі 3 400 гривень.
Відповідач своїх зобов`язань щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно наданим позивачем розрахунком становить 26 654, 92 гривень, що включає заборгованість за основною сумою боргу 2 978 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23 030,92 гривень, заборгованість за комісією 646 гривень. Розрахунок виконаний станом на 16 квітня 2025 року.
Також, до позовної заяви долучений інший детальний розрахунок заборгованості від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» (відомість про щоденні нарахування), згідно якого станом на 14 листопада 2021 року нарахована заборгованість за цим договором у сумі 13 700,62 гривень, що включає заборгованість за тілом кредиту 2 978 гривень, заборгованість за процентами 10 076,62 гривень, заборгованість за комісією 646 гривень.
Згідно цієї відомості, наданої ТОВ «МІЛОАН», як первісним кредитором, відповідач, як позичальник частково сплачував проценти і тіло кредиту, а також комісію за пролонгацію, внаслідок чого користування коштами було продовженим на пільгових умовах, а з 18 вересня 2021 року відбувалось нарахування процентів за стандартною (базовою) процентною ставкою на умовах авто пролонгації згідно пунктів 1.6, 2.3.1.2 договору.
Відповідач обставин щодо укладення договору, погодження його умов та отримання грошових коштів в борг у сумі 3 400 гривень не заперечує.
Доказів повного погашення заборгованості не надав, як не надав і іншого розрахунку суми заборгованості, відмінного від розрахунків позивача.
Згідно пунктів 1.1, 1.1.1 договору сума кредиту становить 2 800 гривень, строк користування кредитом 16 днів, знижена процента ставка 2,19 % в день, стандартна процента ставка 2,60 % в день.
Стандартна процентна ставка застосовується у випадку, якщо сума позики і проценти не будуть погашеними пізніше, ніж на наступний день користування позикою, тобто застосування цієї ставки має ретроактивний характер.
Вказаний договір з додатками підписаний позичальником з використанням електронного підпису.
До матеріалів справи долучені належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують факт надання грошових коштів в борг відповідачу у сумі 2 800 гривень.
Відповідач своїх зобов`язань щодо повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно наданим позивачем розрахунком становить 6 152, 48 гривні, що включає заборгованість за основною сумою боргу 2 800 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 3 352,48 гривні, заборгованість за комісією 646 гривень. Розрахунок виконаний станом на 16 квітня 2025 року (а. с. 20).
Відповідач обставин щодо укладення договору, погодження його умов та отримання грошових коштів в борг у сумі 2 800 гривень не заперечує.
Доказів повного чи часткового погашення заборгованості не надав, як не надав і іншого розрахунку суми заборгованості, відмінного від розрахунку позивача.
Далі, матеріалами справи підтверджується, що між первісними кредиторами та іншими фінансовими установами були укладені договори факторингу та договори відступлення права вимоги, кінцевим набувачем за якими є позивач, який, відповідно, набув права кредитора в наведених вище кредитних зобов`язаннях.
Зі змісту зазначених договорів слідує, що первісний кредитор ТОВ «Мілоан» передав право вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке передало право вимоги ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР», а згодом право вимоги перейшло до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС». В той же час, право вимоги від ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» було відразу переданим ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».
Встановивши зазначені обставини, суд вважає, правовідносини сторін спору урегульовані наступними правовими нормами.
Зокрема, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно приписів частини 1, 2, 4 статті 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно приписів частини 1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно приписів абзацу 1, 2 частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно приписів частини 2 цієї статті, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно приписів частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Зміст процитованих вище правових норм свідчить про те, що правочин, в тому числі й договір, є законодавчо визначеною підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.
Формою правочину є усна, або письмова, специфічним видом якої є електронна форма правочину.
При цьому, для дотримання письмової, в тому числі й електронної форми правочину, є наявність підпису сторін.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно приписів частини 1 статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно приписів частини 2 статті 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно приписів абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно приписів частини 1 статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи зміст наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що позивачем у справі надані належні та допустимі докази щодо укладення договору у спосіб, передбачений ЦК України та погодження істотних умов цього договору.
Тому, з урахуванням презумпції правомірності правочину та відсутності в суду даних про його нікчемність, суд приходить до висновку, що кредитні договори укладені та вони є регуляторами спірних правовідносин сторін.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно приписів частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики.
Згідно приписів частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно приписів частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Далі, згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З урахуванням викладеного, суд констатує, що у передбачений законом спосіб, шляхом підписання електронним підписом, між відповідачем, як позичальником, та первісними кредиторами були укладеними вищевказані договори та погоджені умови цих договорів.
Відповідачем не спростовано обставини укладення цих договорів та погодження їхніх умов, а також отримання коштів в борг та умовах строкового та платного користування ними.
Тому, враховуючи дію презумпції правомірності правочинів, суд вважає, що зазначені вище договори є підставою виникнення прав та обов`язків у відповідача, як позичальника, в тому числі й обов`язку повернути тіло кредиту (позики), сплатити проценти та комісії за користування позикою.
Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно приписів частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Зміст наведених правових норм свідчить про те, що договір є підставою для виникнення прав та обов`язків, правомірність договору, як двостороннього правочину презюмується, а заміна сторони договору може бути здійснена внаслідок відступлення права вимоги, в тому числі під час укладення договору факторингу.
Проаналізувавши надані позивачем письмові докази, зокрема, копії договорів факторингу та відступлення права вимоги, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, правомірно перейшло право вимоги за вищевказаними договорами та, за відсутності доказів повного виконання умов зазначених договорів позичальником, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», як новий кредитор, має право вимагати стягнення заборгованості.
Визначаючи розмір заборгованості, що підлягає стягненню, суд виходить з наступного.
1.Щодо заборгованості за договором про споживчий кредит № 5076780 від 14 серпня 2021 року.
Суд погоджується з доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з відповідача заборгованості за цим договором, вважаючи правильним заявлений до стягнення розмір нарахованої комісії за надання кредиту.
Суд вважає, що існують підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, однак вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту.
Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд керується відомістю про щоденні нарахування та погашення первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» та враховує суми сплачених позичальником коштів, зарахованих кредитором, як платежі в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.
Зокрема, для погашення заборгованості за тілом кредиту позичальником були сплачені наступні суми: 170 гривень - платіж 30 серпня 2021 року, 96 гривень платіж 07 вересня 2021 року, 156 гривень платіж від 08 вересня 2021 року.
Загальна сума цих платежів складає 422 гривні.
Заборгованість за тілом кредиту складає 2 978 гривень (3 400 гривень 422 гривні).
Суд також вважає, що існують достатні підстави для стягнення заборгованості за процентами, однак вважає не вірним наданий позивачем розрахунок процентів та не погоджується з періодом нарахування процентів.
Зокрема, як слідує з умов кредитного договору про споживчий кредит № 5076780, строк кредитування 15 днів.
З наданих позивачем розрахунків заборгованості, були застосовані умови автоматичної пролонгації на 60 днів, а новими кредиторами були нараховані проценти і поза межами цього строку.
Розмір нарахованих процентів за 15 днів, визначених в договорів, як строк кредитування, становить 1 020 гривень, про що зазначено в пункті 1.5.2 договору.
Суд також бере до уваги, що відповідачем частково було сплачено заборгованість за тілом кредиту та процентами і було сплачено комісію за пролонгацію дії договору, внаслідок чого була застосована пролонгації на пільгових умовах строком до 17 вересня 2021 року включно.
Визначаючи розмір процентів, що підлягають стягненню, суд керується відомістю про щоденні нарахування та погашення первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН», суд враховує період нарахування процентів в межах 15-денного строку користування позикою, період пролонгації на пільгових умовах, а також враховує загальний розмір сплачених відповідачем процентів згідно цієї відомості.
За період часу з 15 серпня 2021 року до 29 серпня 2021 року включно нараховані проценти у сумі 1 020 гривень, за період з 31 серпня 2021 року до 06 вересня 2021 року проценти нараховані у сумі 452,2 гривні. В період часу з 08 вересня 2021 року до 17 вересня 2021 року проценти нараховані у сумі 598,72 гривні.
Загальний розмір нарахованих процентів за цей період складає 2 070,92 гривні.
За вказаний період часу були сплачені проценти у загальній сумі 962 гривні.
Отже, розмір заборгованості по процентам за цей період часу складає 1 108,92 гривні (2 070,92 гривні 962 гривні).
Що стосується подальшого нарахування процентів згідно умов пунктів 1.6, 2.3.1.2 договору за ставкою 5 % щоденно, то суд приходить до висновку, що ці проценти є мірою відповідальності згідно частини 2 статті 625 ЦК України і можуть бути нарахованими внаслідок порушення боржницею умов договору щодо своєчасного повергнення кредиту.
До правовідносин щодо нарахування процентів в період авто пролонгації не застосовуються приписи статті 1048 ЦК України.
Згідно усталеної правової позиції, нараховані ТОВ «МІЛОАН» проценти за користування кредитом в період авто пролонгації за базовою процентною ставкою є мірою відповідальності, урегульованою приписами частини 2 статті 625 ЦК України, а не статтею 1048 ЦК України.
Подібні правові висновки також викладені в Постанові Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2025 року по справі № 212/2846/25.
В межах цієї цивільної справи судом не встановлено підстав для відступу від зазначених правових висновків.
Отже, проценти, що нараховані за період авто пролонгації за базовою процентною ставкою 5 % щоденно є мірою відповідальності, передбаченою частиною 2 статті 625 ЦК України.
При цьому, згідно приписів статті 13 ЦПК України, суд вирішує спір в межах заявлених позовних вимог.
Оскільки позивачем не заявлені вимоги про стягнення вказаних вище відсотків за правилами частини 2 статті 625 ЦК України, а стаття 1048 ЦК України не є застосовною до спірних правовідносин, підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні.
З цих це підстав не підлягають стягненню проценти нараховані за базовою процентною ставкою за правилами авто пролонгації, що нараховані 30 серпня 2021 року у сумі 170 гривень та 07 вересня 2021 року у сумі 161,50 гривень.
Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, зокрема з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 4 732,92 гривні, як заборгованість за договором про споживчий кредит № 5076780 від 14.08.2021 року, що складається з: 2 978 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1 108,92 гривень заборгованість за процентами, 646 гривень заборгованість за комісією.
Зі змісту пункту 1.1.1.2 договору позики слідує, що стандартна процента ставка, фіксована 2.60 % за день (950.00 % річних) від суми Позики застосовується:
- у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп 1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки,
- у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Укладаючи цей Договір позичальник підтверджує, що підставою для застосування зниженої процентної ставки, передбаченої цим Договором є отримання позичальником від позикодавця індивідуальної знижки на стандартну процентну ставку, відповідно до програми лояльності ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ». Таке зниження стандартної процентної ставки допускається за умови, що позичальником будуть виконані умови для її застосування - повернена позика у строк та в порядку, що передбачено цим договором.
Суд погоджується, що проценти мають бути нарахованими за ставкою 2,6 % щоденно протягом 16 днів, ця ставка застосовується з урахуванням того, що позичальник не вчинив дій для погашення заборгованості за тілом позики і процентами своєчасно.
Отже, заборгованість за процентами становить 1 164,80 гривні (2 800 гривень х 2,6 % х 16 днів).
Загальний розмір заборгованості за двома договорами, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 8 697,72 гривень (3 964,8 гривні + 4 732,92 гривні).
Далі, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000 гривень.
Для підтвердження факту професійної правничої допомоги і її обсягу до справи долучені копія договору про надання професійної правничої допомоги № 02-07/2024, укладеного з АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявка на надання юридичної допомоги № 301 від 01 березня 2025 року та витяг з акту № 7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року.
Аналізуючи наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19т а від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.
Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Враховуючи обсяг наданої правничої допомоги, типовий характер спору та факт часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що існують підстави для зменшення розміру відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу до 5 000 гривень.
У відповідності до приписів статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги задоволені на 26 % від первинно заявлених, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 629,82 гривні.
Враховуючи наведене вище, керуючись приписами статті 11, 16, 201, 204, 205, 207, 610, 611, 626, 629, 638, 640, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, статті 3, 5, 10-12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, -
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість у сумі 8 697,72 гривні, що включає:
- Заборгованість за договором про споживчий кредит № 5076780 від 14 серпня 2021 року 4 732,92 гривні,
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 5 000 гривень, як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 629,82 гривні, як компенсацію витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.