ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2453/24 Номер провадження 22-ц/814/3676/25Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В. А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар файненс груп" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03921-02/2024. 24.06.2024 року між ТОВ "Стар файненс груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 24062024, за яким ТОВ "Стар файненс груп" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Стар файненс груп" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15000 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.06.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 03921-02/2024 в розмірі 15000 грн.

21.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар файненс груп" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 25719-03/2024. 29.07.2024 року між ТОВ "Стар файненс груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 29072024, за яким ТОВ "Стар файненс груп" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Стар файненс груп" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3500 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.07.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 25719-03/2024 в розмірі 3500 грн.

04.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс кредит" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05522-02/2024. 19.09.2024 року між ТОВ "Аванс кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 19092024, за яким ТОВ "Аванс кредит" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Аванс кредит" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7500 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4500 грн. - сума заборгованості за процентами.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.09.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 05522-02/2024 в розмірі 7500 грн.

24.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79734897. 14.06.2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 32 25.09.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20505,75 грн., з яких: 3945 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16560,75 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором позики № 79734897 в розмірі 20505,75 грн.

В зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами.

Заочним рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості за кредитним договором № 03921-02/2024 в розмірі 15000,00 грн; за кредитним договором № 25719-03/2024 в розмірі 3500,00 грн; за кредитним договором № 05522-02/2024 в розмірі 7500,00 грн; за договором позики № 79734897 в розмірі 20505,75 грн, у загальному розмірі 46505 (сорок шість тисяч п`ятсот п`ять) гривень 75 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати в розмірі 3028,00 грн.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу на заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року, в якому прохає скасувати заочне рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 01.05.2025 року.

Зокрема вказує, що матеріали справи не містять належні та допустимі докази переходу права вимоги до позивача. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять копії договору факторингу між кредитором та позивачем у повному обсязі, у тому числі докази оплати договору факторингу, та додатків до нього, щоб підтверджувало належність позивача як нового кредитора у цій справі.

Акцентує увагу суду, що позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу.

Відзив на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст.374ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 04.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар файненс груп" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03921-02/2024. 24.06.2024 року між ТОВ "Стар файненс груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 24062024, за яким ТОВ "Стар файненс груп" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Стар файненс груп" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 24062024 від 24.06.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15000 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9000 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.06.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 03921-02/2024 в розмірі 15000 грн.

21.03.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Стар файненс груп" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 25719-03/2024.

29.07.2024 року між ТОВ "Стар файненс груп" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 29072024, за яким ТОВ "Стар файненс груп" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Стар файненс груп" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 3500 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2500 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 29.07.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 25719-03/2024 в розмірі 3500 грн.

04.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аванс кредит" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05522-02/2024.

19.09.2024 року між ТОВ "Аванс кредит" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 19092024, за яким ТОВ "Аванс кредит" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Аванс кредит" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року до договору факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7500 грн., з яких: 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4500 грн. - сума заборгованості за процентами.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.09.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 05522-02/2024 в розмірі 7500 грн.

24.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79734897.

14.06.2021 року між ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" передало ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 32 25.09.2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20505,75 грн., з яких: 3945 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16560,75 грн. - сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за договором позики № 79734897 в розмірі 20505,75 грн. У загальному розмірі заборгованість становить 46505 грн.

Задовольняючи позов в повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідними фінансовими установами, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів. Зазначені договори недійсними не визнано.

При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з долучених до справи кредитних договорів убачається, що відповідач, підписуючи їх, підтвердив ознайомлення з умовами, усвідомлення їх змісту, надання згоди на їх виконання та взяття на себе зобов`язання дотримуватись передбачених положень. Крім того, матеріалами справи встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних обов`язків, що призвело до утворення заборгованості.

Відповідач в свою чергу не спростував доводи зазначені в позовній заяві та не надав доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги, звівши свої обгрунтування до непогодження з рішенням суду.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11 вересня 2025 року.

Головуючий суддя : _____________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ____________________ О.І. Обідіна ____________________ В.П. Пікуль