ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1727/25 Справа № 175/4170/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гвоздєві М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову, у складі судді Озерянської Ж.М.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення суду у даній справі не виконано, обставини, з врахуванням яких судом було вжито заходи забезпечення позову продовжують існувати, а тому відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заходи забезпечення позову у даній справі існують з 13 жовтня 2014 року, тобто більше 10 років, будь-які виконавчі провадження відсутні, наявність арештів є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном, а тому наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову. Вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, без врахування останніх правових висновків Верховного Суду в аналогічних справах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту та заборони будь-яким особам укладати угоди, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71600 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 923640,00 грн. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми заборгованості за договором позики від 03 липня 2014 року змінено, збільшено суму заборгованості до 1829380,00 грн.

11 березня 2016 року Дніпропетровським районним судом було видано виконавчий лист та пред`явлено до виконання.

Постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року в частині, якою змінено заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року та збільшено суму заборгованості до 1829380,00 грн скасовано. Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року в частині стягнення боргу за договором позики змінено. Резолютивну частину заочного рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2014 року викладено в такій редакції: «Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 71600 доларів США».

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2024 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-175/4170/14-ц, виданий Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 11 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 03 липня 2014 року у розмірі 1829380,00 грн.

20 вересня 2024 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменко Д.Ю. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-175/4170/14-ц, виданого 11 березня 2016 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У розумінні положень статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до п. 10 постанови Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №2 від 12 червня 2009 року, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №705/4132/19 зазначено, що «враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.»

За таких обставин, суд першої інстанції врахував вищенаведені вимоги закону і відповідні роз`яснення та дійшов обґрунтованого висновку, що заява про скасування заходів забезпечення позову не містить обставин, які б вказували на те, що відпали підстави та ризики невиконання рішення суду, або ж змінились обставини, які зумовили їх застосування, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що вжитті заходи забезпечення позову у даній справі існують починаючи з 13 жовтня 2014 року, будь-які виконавчі провадження відсутні, а тому наявність арештів є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном, отже, наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову, є безпідставними, оскільки суд при наявності судового рішення про задоволення позову не вправі скасовувати вжиті заходи забезпечення позову до виконання рішення або зміни способу його виконання, а скаржником у свою чергу не надано жодних доказів повного виконання рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, без врахування останніх правових висновків Верховного Суду в аналогічних справах, а тому наявні підстави для скасування ухвали суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про обґрунтованість заяви про скасування заходів забезпечення позову, у зв`язку із відсутністю відкритого виконавчого провадження були предметом розгляду в суді першої інстанції та повторного правового аналізу не потребують.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 03 вересня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна