Справа № 752/8937/24
Провадження № 2/752/1196/25
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Білас С.В.,

прокурора - Биховцової О.А.,

представника Київської міської ради - Плаксивого О.В.,

представника відповідача - адвоката Забарної Ю.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі: Київської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Ольга Ігорівна, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного та водного фондів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник О.І., про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного та водного фондів, в якому просить суд:

- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер :90:402:0030, шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колесник О. І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 63530793 від 17 лютого 2022 року та здійснену на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта 000, номер запису про право власності 46768442, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 на неї;

- усунути перешкоди власнику - територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, кадастровий номер :90:402:0030, шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, площею 0,0952 га з кадастровим номером :90:402:0030, розташовану на Столичному шосе, 26 км., ділянка НОМЕР_1 у Голосіївському районі міста Києва, територіальній громаді містка Києва в особі Київської міської ради;

- усунути перешкоди власнику територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні об`єктом природно-заповідного та водного фонду, шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :90:402:0030, площею 0,0952 га, розташовану на Столичному шосе, 26 км., ділянка НОМЕР_1 у Голосіївському районі міста Києва з одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень.

Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

19 травня 2025 року від представника відповідача - адвоката Забарної Ю.М. надійшло клопотання щодо приведення позовної заяви у відповідність з вимогами, встановленими Законом України "про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року №4292-ХІ.

Клопотання обґрунтоване тим, що Законом України №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року були внесені зміни до норм ЦК та ЦПК України, відповідно до яких спори щодо усунення перешкод у здійсненні власниками - органами місцевого самоврядування права користування та розпоряджання своїм майном повинні вирішуватись на підставі статей 387 і 388 ЦК України.

Також відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, у разі подання органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь територіальної громади, до позову повинні додаватись документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки), чого прокурором не було здійснено.

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №4292-ІХ положення цього закону мають зворотню дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки), якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в якому судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві, законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

16 вересня 2025 року від заступника керівника Київської міської прокуратури надійшли письмові заперечення на клопотання представника відповідача щодо приведення позовної заяви у відповідність з вимогами, встановленими Законом України "про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року №4292-ХІ, у яких вказується на безпідставність заявленого клопотання.

Заступник прокурора посилається на положення ст. 58 Конституції України та вказує на незворотності дії в часі абз. 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України, оскільки ч. 4 ст. 177 ЦПК України набрала чинності 09 квітня 2025 року, а позовна заява була подана прокурором 23 квітня 2024 року та на момент її направлення відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України.

Не погоджується також що до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, оскільки введений механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем є добросовісний відповідач. Однак відповідач, за обставинами справи, при купівлі спірної земельної ділянки діяв недобросовісно, зважаючи на її правовий статус як землі водного і природно-заповідного фондів.

Також, на думку прокурора, невнесення ним вартості спірного майна на депозитний рахунок виключає можливість постановлення рішення про витребування майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи та ухвалення судом рішення про витребування майна у недобросовісного набувача.

У судове засідання з`явився прокурор Биховцова О.А., представник Київської міської ради Плаксивий О.В. та представник відповідача - адвокат Забарна Ю.М.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала заявлене клопотання щодо приведення позовної заяви у відповідність з вимогами, встановленими Законом України "про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року №4292-ХІ з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор та представник Київської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання з підстав, викладених прокурором у письмових запереченнях.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Законом України № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, який набув чинності 09 квітня 2025 року, було внесено зміни, зокрема, до ст. ст. 261, 388, 390 і 391 ЦК України.

Згідно з ч. 5 ст. 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 391 ЦК України, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4292-ІХ, положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:

- нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;

- нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Оскільки вказаний закон має зворотну силу, а провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), коли судом може бути застосована лише та процесуальна норма, яка є чинною на момент проведення тієї чи іншої процесуальної дії та/або прийняття процесуального рішення, а відтак, вирішуючи питання про відповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, судом встановлено, що позовна заява вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України не відповідає.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177цьогоКодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, зважаючи на те, що предметом даного спору є серед іншого вимога про повернення земельної ділянки від відповідача ОСОБА_2 , положення Закону №4292-ІХ щодо зворотної дії в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна підлягають застосуванню у даній справі, в якій судом на момент набрання ним чинності не ухвалене відповідне рішення.

Прокурором при зверненні до суду сплачено судовий збір за заявлену вимогу про повернення спірної земельної ділянки, однак експертно-грошова оцінка земельної ділянки, яка є предметом позову в цій справі, чинна на дату подання позовної заяви, у матеріалах справи відсутня.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позов заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради, слід залишити без руху, надавши стороні позивача строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків, а саме:

- долучення експертно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером: :90:402:0030, чинної на дату подання позовної заяви;

- внесення на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва прокурором або Київською міською радою, в інтересах якої поданий даний позов, грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Щодо доводів прокурора про незворотності дії в часі абзацу 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України.

Законом України №4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року ч. 4 ст. 177 ЦПК України доповнено абз. 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Статтю 265 ЦПК України доповнено частиною 14 такого змісту: «14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача».

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зауважує, що положення п. 2 р. ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 4292-ІХ, поширюється не тільки на конкретно визначенні статті, а загалом на положення цього Закону в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом.

У зв`язку з чим, доводи прокурора про те, що абзац 2 ч. 4 ст. 177 ЦПК України не має зворотної дії в часі, спростовуються наведеним вище.

Щодо доводу прокурора про невідповідність положень Закону № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року статті 58 Конституції України та статті 3 ЦПК України щодо його зворотності дії в часі слід зазначити наступне.

В статті 58 Основного Закону України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 4 статті 3 ЦПК України передбачено, що Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Своє розуміння зворотної дії закону в часі Конституційний Суд України виклав у Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, зазначивши, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Крім того, Конституційний Суд України вважає, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (рішення КСУ від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019).

Правовідносини щодо розгляду в суді поданого Київською міською прокуратурою позову справді виникли до набрання чинності положеннями Закону № 4292-ІХ від 12 березня 2025 року, однак вони продовжують існувати і після його ухвалення, тому повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

При цьому, вимога про необхідність додавання до позову документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, не є встановленням нового обов`язку для учасника судового процесу, а є однією з процесуальних вимог до позовної заяви органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову.

Обов`язковість врахування положень Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» також відображено у постановах ВС, зокрема у постановах від 30 квітня 2025 року у справі № 686/14711/21, 07 травня 2025 року у справі № 128/680/21, від 21 травня 2025 року у справі № 678/1280/21.

Щодо посилання прокурора на те, що необхідно врахувати, що відповідач, купуючи земельну ділянку, мав усвідомлювати про статус землі, як землі прибережної захисної смуги та ландшафтного заказника місцевого значення «Острів Жуків», що свідчить про його недобросовісність у спірних правовідносинах, що, у свою чергу, звільняє позивача від обов`язку, передбаченого ч. 4 ст. 177 ЦПК України, то таке на увагу не заслуговує, виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 виснувала, зокрема, що перевірка добросовісності набувача цього майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Добросовісність чи недобросовісність особи це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи, які можуть про це свідчити. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/20528/21.

Згідно ч. 5 ст. 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто, незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (постанова ВП ВС від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16).

Отже, обставини добросовісності або недобросовісності набувачів (відповідачів) досліджуються та встановлюються судом безпосередньо під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження. При цьому, факт недобросовісності набувача встановлюється судом на основі наданих сторонами та досліджених в ході судового розгляду доказів під час ухвалення судом рішення по суті спору, а не виключно через вказівку позивача про його недобросовісність у поданому позові.

Оскільки, згідно з вказаної презумпції відповідач є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, то суд приходить до висновку про поширення вимог Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» на даний спір.

Разом з ти, суд відхиляє вимоги сторони відповідача щодо зобов`язання позивача привести позов у відповідність до вимог, встановлених Законом України "про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" від 12 березня 2025 року №4292-ХІ. Тобто, зобов`язати позивача змінити обраним ним спосіб захисту прав та звернутись із віндикаційними позовними вимогами.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Пред`явлення позову - це дія, яку вчиняє особа з метою захисту своїх прав, свобод чи інтересів (прав, свобод чи інтересів інших осіб) шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (п.71) вказує на те, що визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Отже, визначення предмета і підстав позову є правом позивача, яке реалізується на його власний розсуд, а встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду під час розгляду справи та ухвалення рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175,177,185,258-261,353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі: Київської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колесник Ольга Ігорівна, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного та водного фондів - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Слободянюк