Дата документу 20.08.2025 Справа № 337/1931/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/1931/24 Пр. № 22-ц/807/1022/25Головуючий у 1-й інстанції: Ширіна С.А. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Полякова О.З.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Аксьонової Світлани Вікторівни на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (надалі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА») (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулось до суду з вищезазначеним позовом(т.с.1 а.с.2-8), в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості - 89175,28 грн. (т.с. 1 а.с. 54) та нараховані відсотки за 60 календарних днів - 29849,40 грн. (зміст позовних вимог т.с. 1 а.с. 8), а разом 119024,68 грн., а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., а разом сума заборгованості із судовими витратами 131447,08 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 04.02.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 5489946 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затвердженим наказом № 19-ОД від 05.01.2022 року.

Сума кредиту складає 25000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (30.01.2023 року) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

29.05.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, яка складається з суми кредиту 25000,00 грн, сума процентів за користування 64175,90 грн., а всього 89175,28 грн.

Позивачем в межах строку договору також було нараховано відсотки за 60 днів (з 23.10.2022 до 21.12.2022) у розмірі 29849,40 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому порядку та строки, у нього утворилась наступна заборгованість перед позивачем: 24999,38 грн. - тіло кредиту; 94025,30 грн. нарахованих процентів.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Ширіну С.А. (т.с.1 а.с.76). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.79) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року (т.с.1 а.с.107-108) позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» () суму заборгованості в розмірі 119024,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» () сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 22 жовтня 2024 року (т.с.1 а.с.129-130) задоволено заяву сторони відповідача про перегляд заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 вересня 2024 року у цій справі, заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю суду першої інстанції Ширіну С.А. (т.с.1 а.с.131).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року (т.с.1 а.с.189) позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у цій справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» () суму заборгованості в розмірі 119024,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» () сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» () витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника Аксьонової С.В. у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.196-205) просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» т.с. 1 а.с. 225-226) до відповідача про стягнення заборгованості відмовити, стягнути на користь відповідача з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за заявою про перегляд судового рішення на суму 605,60 грн., зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на суму 2908,88 грн., та на правничу допомогу, які будуть документально підтверджені відповідно вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.

В автоматизованому порядку 14.04.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (т.с.1 а.с.211). Ухвалою апеляційного суду від 14.04.2025 року (т.с.1 а.с.212) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 22.04.2025 року (т.с.1 а.с.215). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с.1 а.с.218-219), які було усунуто у встановлений апеляційним судом строк 28.04.2025 року (т.с.1 а.с.221-226). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 05.05.2025 року (т.с.1 а.с.227), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с.1 а.с.228), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка т.с.2 а.с.84).

Позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (витяг з ЄДРЮО - т.с. 2 а.с. 94-97) подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача (т.с.2 а.с.6-14), в якому також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у розмірі 8000,00 грн.

Сторона відповідача надала апеляційному суду відповідь на відзив (т.с.2 а.с.69-73, 77-81), в якому також просила стягнути на користь відповідача з позивача понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за заявою про перегляд судового рішення на суму 605,60 грн., зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на суму 3633,60 грн., та на правничу допомогу, які будуть документально підтверджені відповідно вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду (т.с.2 а.с.75) розгляд даної справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання сторони позивача (т.с.2 а.с.1-2).

Відповідь відповідача на відзив позивача (т.с. 2 а.с. 77-83).

В автоматизованому порядку 19.08.2025 року суддею Кухар С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (т.с. 2 а.с. 92-93).

Ухвалою апеляційного суду (т.с.2 а.с. 75) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - Крюкової М.В. (т.с.2 а.с.1).

14.08.2025 року до апеляційного суду надійшла заява відповідача Хухровського А.М. про розгляд справи без нього та без його представника (т.с. 2 а.с. 85-91).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи всі учасники цієї справи, у тому числі представник ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - Крюкової М.В. в режимі відеоконференції, не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Однак, за змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Апеляційний суд не визнавав обов`язковою у цій справі явку будь-кого з учасників цієї справи та представника позивача у дане судове засідання зокрема.

Також, за змістом ст. 212 ч. 5 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду… несе учасник справи, його представник, який подав відповідну заяву, крім випадку коли суд після призначення судового засідання чи під час такого засідання втратив технічну можливість забезпечити проведення відеоконференції.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву сторони відповідача задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, що не з`явились.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника Аксьонової С.В. у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанці було правильно встановлено, що 04.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №5489946 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами кредитного договору загальний розмір кредиту становить 25000,00 грн., строк кредиту - 360 днів. Дата повернення кредиту (30.01.2023) вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору. (п. 1.4. кредитного договору). Відповідно до п.1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день у межах строку дії договору та у випадку його пролонгації.

Встановлено також, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, який був підписаний останнім у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Згідно з п.1.5. договору тип процентної ставки - фіксована.

Підпунктом 1.5.1. пункту 1.5. договору передбачено стандартну проценту ставку в розмірі 1,99 %, яка застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки в розмірі 1,493 %;

Відповідно до п. 2.4. договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1. договору.

Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, у зв`язку з чим, відповідно до умов п. 4.3 кредитного договору, кредитний договір був пролонгований.

Відповідно до картки обліку договору відповідач має заборгованість по тілу кредиту взятих на себе зобов`язань за кредитним договором: в розмірі 24999,38 грн. - тіло кредиту; 94025,3 грн. нарахованих процентів.

Крім того, судом встановлено, що 29.05.2023 року між ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення.

Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - т.с. 1 а.с. 225-226 - інформація в загальному доступі в Інтернет ст. 82 ч. 3 ЦПК України, т.с. 2 а.с. 94-97 - витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 20.08.2025 року, отриманий апеляційним судом на виконання вимог ст. ст. 12 ч. 5, 81 ч.7 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача) відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.

ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») відповідно до укладеного кредитного договору в межах строку договору було нараховано відсотки за 60 днів (з 23.10.2022 до 21.12.2022) у розмірі 29849,40 гривень.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, що передбачено статтею 205, 207 ЦК України.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_1 не скористався правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договором протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНЯ «ФІНСТРАСТ УКРАЇНА» (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №5489946 про надання споживчого кредиту, який був підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «НОМЕР_4», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі Кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов наступного висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». А тому, підписання ОСОБА_1 шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства, а тому твердження представника відповідача щодо недоведення факту укладення відповідного кредитного договору та підписання його відповідачем є неспроможними.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 р. зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо).

Тому, підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за договором №5489946 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022 (т.с. 1 а.с. 1224), до якого за договором факторингу №29-05/23-Ф від 29.05.2023 перейшло право грошової вимоги за договором №5489946 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 .

У відповідача внаслідок невиконання зобов`язання за кредитним договором утворилася заборгованість, що вбачається з розрахунку, поданого позивачем (т.с. 1 а.с. 8, 28-82).

Враховуючи те, що відповідач та представник останнього не спростували вказаного розрахунку та не надали суду першої інстанції у цій саме належних та допустимих доказів на його спростування, суд першої інстанції вірно взяв до уваги вказаний доказ як належний та допустимий на підтвердження суми заборгованості.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Аксьонова С.В. у відзиві на позовну заяву посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі. На підтвердження вказаного представник відповідача надала суду довідку за формою 5, видану Військовою частиною НОМЕР_3 про те, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 04 травня 2023 року. Вона вважає, що ОСОБА_1 звільнений від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язання за кредитним договором.

Суд обґрунтовано вважав зазначені доводи представника відповідача - адвоката Аксьонової С.В. безпідставними ,виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Судом вірно встановлено, що розмір заборгованості відповідача обчислений з 04 лютого 2022 року (часу укладення договору) до 21 грудня 2022 року .

З наданої представником відповідача довідки вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 04 травня 2023 року, тобто період нарахування процентів не охоплює період перебування відповідача на військовій службі.

За таких обставин, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов вірного висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника Аксьонової С.В. є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Судова практика в інших справах за участю інших учасників, на яку посилалась сторона відповідача у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі (т.с. 1 а.с. 199, 202-203), у тому числі різниться за своїми фактичними обставинами інших справ по відношенню до фактичних обставин цієї справи, та, відповідно, не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Суд першої інстанції правильно у цій справі виходив із:

- презумпції правомірності правочинів (ст. 204 ЦК України):

= вищезазначеного договору №5489946 про надання споживчого кредиту від 04.02.2022 року (т.с. 1 а.с. 12-22) через ТОВ ФК КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» (довідка останнього - т.с. 1 а.с. 56-58, яка у тому числі підтверджена інформацією АТ «АКЦЕНТ-БАНК» про зарахування 04.02.2022 року кредитних коштів у сумі 25000,00 на картку (рахунок) відповідача ОСОБА_1 в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (т.с. 1 а.с. 84), та договір ТОВ АВЕНТУС Україна» з ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про надання послуг з переказу платежів № 087/20-П від 08.07.2020 року - т.с. 1 а.с. 61-67)

= та договору факторингу № 29-05/2023 від 29.05.2023 року (додаток до позову позивача у цій справі п. 15, якій був поданий до суду першої інстанції позивачем через «Електронний суд» 01.04.2024 року (т.с.1 а.с. 2), якій суд першої інстанції мав право не роздруковувати до паперових матеріалів цієї справи та не роздруковував, проте, яка міститься в електронних матеріалах цієї справи ЄУН 337/1931/24, які були надані судом першої інстанції апеляційному суду на виконання ухвали останнього від 14.04.2025 року в електронному вигляді у тому числі (т.с. 1 а.с. 212), та з якою апеляційний суд ознайомився спочатку саме в електронному вигляді та яку за власною ініціативою роздрукував і долучив у подальшому до матеріалів цієї справи для наглядності (т.с. 2 а.с. 98-108),

та в яких у тому числі були погоджені сторонами відповідні відсотки та порядок їх нарахування стороною кредитора

(недійсність вищезазначених кредитного договору та договору факторингу прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, відповідач особисто чи через свого представника у суді першої інстанції у цій справі зустрічного позову про визнання недійсними цих договрів не заявляв, також у матеріалах цієї справи відсутнє будь-яке рішення іншого суду в іншій справі про визнання цих договір сторін недійчними),

- принципу обов`язковості договору (ст. 629 ЦК України), за змістом якої вищезазначені договори сторін є обов`язковими для виконання його сторонами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі.

Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції у цій справі у мотивувальній його частині та зокрема в частині розміру нарахованих відсотків «94025,30 грн.» (т.с. 1 а.с. 192) замість правильного «29849,40 грн.» (зміст позовних вимог позивача - т.с. 1 а.с. 8), які позивач у цій справі в установленому законом порядку не змінював та зокрема не збільшував, не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги сторони відповідача, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги сторони відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі. Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (зміна назви з 10.12.2024 року на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»), як позивача, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Аксьонової Світлани Вікторівни залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 квітня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 29.08.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Поляков О.З.