Провадження № 2/756/7438/25
У Х В А Л А

17 вересня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.09.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку тим, що в порушення п. 2 ч. 1 ст.177 ЦПК України позивачем не надано доказів надсилання відповідачу копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Зобов`язано позивача надіслати відповідачу копію позовної заяви та всіх доданих до неї документів, згідно переліку, за зареєстрованим місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , та надати суду докази надсилання відповідачу копії позову з додатками поштою листом з описом вкладенням.

На виконання вказаної ухвали суду представником позивача 16.09.2025 до суду надіслано заяву про усунення недоліків, з якої вбачається, що позивачем зазначені в ухвалі суду від 05.09.2025 недоліки усунені не повністю.

Так, з наданого позивачем опису вкладення поштового відправлення убачається, що відповідачу ОСОБА_1 був направлений позов з додатками на трьох аркушах, у той час, як до позовної заяви долучено додатки у кількості 30 штук.

Таким чином, представником позивача не були виконані вимоги п. 2 ч. 1 ст.177 та ст. 43 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним позовна заява відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Повернення позову у даному випадку не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаним позовом до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для його повернення.

Керуючись ст.ст. 2, 185, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О.Тиха