Справа № 606/1311/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2025 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
судді Мельник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,
ТОВ «Фінансова компанія «Позика» через представника звернулося до суду із заявою, у якій просить видати дублікат виконавчих листів №2-402/2010 про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВ "ФК "Позика" заборгованості в сумі 175556 грн. 50 коп; поновити строк пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання.
Актом ТОВ "ФК"Позика" підтверджено відсутність оригіналу виконавчого документу в матеріалах кредитної справи.
Таким чином, виконавчий лист вважається втраченим. Лише після отримання листа Теребовлянського ВДВС у червні 2025 року стягувачу стало відомо про повернення документа, що унеможливлювало своєчасне пред`явлення його до виконання.
Враховуючи вказані обставини заявник звернувся до суду із даною заявою.
Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час і місце належним чином.
Відповідно до частини третьої статті 442 ЦПК України неявка учасників судового розгляду не перешкоджає розгляду заяви.
Судом встановлено, що Теребовлянський відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 04.06.2025 повідомив ТОВ "ФК "Позика" та на виконання ухвали суду від 07.08.2025 листом від 13.08.2025 повідомив суд, що на виконанні у Теребовлянському відділі ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління МЮ перебувало виконавче провадження №60758358 з примусового виконання виконавчого листа № 2-402/2010 Теребовлянського районного суду від 18.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Укрсиббанк" боргу в сумі 175556,50 грн, яке було пред`явлено 02.12.2019 та було повернуто 29.12.2020 згідно п.7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно ухвали Теребовлянського районного суду №6-113/11 від 25.11.2011, ОСОБА_1 перебував у розшуку та станом на 29.12.2020 повідомлення від відділу поліції щодо встановлення місця перебування боржника не надходило.
Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з оригіналом виконавчого листа № 2-402/2010 Теребовлянського районного суду від 18.11.2010 та оригіналом ухвали Теребовлянського районного сулу Тернопільської області №606/1869/18 від 10.09.2018 про заміну стягувана з «УкрСиббанк» на Товариство з обмеженою відповілальністю «Фінансова компанія «Позика», 29.12.2020 надіслано стягувачу рекомендованою кореспонденцією за адресою, яка була вказана у заяві про відкриття виконавчого провадження - м.Київ вул. Польова, 24Д, керуючись статтею 28 Закону України "Про виконавче провадження". Повторно виконавчий документ до примусового виконання не пред`являвся.
На підставі Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5, докази направлення рекомендованою кореспонденцією виконавчого документа з постановою про повернення виконавчого документа, а саме фіскальний чек Укрпошти, вилучено та знищено згідно Акту про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, адже термін зберігання їх становить 1 рік.
Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до наступного висновку.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частин першої, другої статті 12 вказаного закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Разом з тим згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 12 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Згідно з статтею 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.
З наведеного слідує, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.
Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.
Суд звертає увагу на те, що із наявної у матеріалах даної справи інформації слідує, що на виконанні органу ДВС перебувало виконавче провадження №60758358 з примусового виконання виконавчого листа № 2-402/2010 Теребовлянського районного суду від 18.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Укрсиббанк" боргу в сумі 175556,50 грн, яке було пред`явлено 02.12.2019 та було повернуто 29.12.2020 згідно п.7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ до примусового виконання не пред`являвся.
У матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від волевиявлення заявника, та були пов`язані з дійсно істотними перешкодами для своєчасного вчинення процесуальних дій за період із 29.12.2020 (винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) до закінчення терміну пред`явлення виконавчого листа до виконання та даного часу.
Посилання заявника про те, що представник ТОВ ФК "Позика" дізнався про повернення виконавчого листа стягувачу та відповідно його втрату лише у червні 2025 року із відповіді Теребовлянського ВДВС, відтак втрата виконавчого листа відбулась поза волею стягувача, а строк пред`явлення виконавчого документа пропущений з поважних причин, суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ "ФК "Позика", як стягувач, цікавився виконанням рішення суду, звертався із скаргами до суду на дії або бездіяльністю державного виконавця в порядку 447 ЦПК України. Крім того, будь яких інших належних та допустимих доказів втрати виконавчого документу стягувачем, дій щодо його пошуку чи віднайдення суду надано не було.
У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та не вжито достатніх заходів щодо контролю за виконанням рішення суду.
Крім цього, слід зазначити, що поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом необмеженого строку означатиме, що стягувач матиме можливість «штучно» збільшити цей строк, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.
Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11.
Таким чином, оскільки строк пред`явлення вказаного виконавчого документа до виконання сплив, заявником не доведено наявність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з чим відсутні підстави для його поновлення, а тому суд дійшов висновку, що вимоги заявника щодо видачі дубліката виконавчого документу та поновлення строку пред`явлення його до виконання задоволенню не підлягають, оскільки дублікат виконавчого листа видається лише в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, то відмова у поновленні строку є підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
З матеріалів справи встановлено, що на виконанні органу ДВС перебувало виконавче провадження №60758358 з примусового виконання виконавчого листа № 2-402/2010 Теребовлянського районного суду від 18.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ" Укрсиббанк" боргу в сумі 175556,50 грн, яке було пред`явлено 02.12.2019 та було повернуто стягувачу 29.12.2020 згідно п.7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», про що виконавчим органом повідомлено стягувача (заявника) на його лист №7/1.
Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумними інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином, оскільки із листа виконавчої служби не вбачається обставин втрати виконавчого листа, суд дійшов висновку про те, що заявник не надав доказів того, що виконавчий лист втрачено, чи не отримано ним після його повернення державним виконавцем; заявник не вказав які дії вчинялися для розшуку оригіналу виконавчого листа, чи проводилася службова перевірка з приводу його втрати, що згідно з положенням статей 12, 81 ЦПК України є процесуальним обов`язком сторони.
Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 2683/09 від 11.10.2021.
При цьому, суд звертає увагу, на той факт, що стягувач не надав доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та належне виконання ТОВ "ФК"Позика" процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від заявника дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення з моменту звернення до виконавчого органу з приводу примусового виконання виконавчого листа, а тому суд прийшов до висновку, що бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання не можуть бути поважними причинами для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
За таких обставин суд вважає, що заява ТОВ «ФК "Позика" про видачу дублікату виконавчого листа подана після спливу строку для його пред`явлення, поважних причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа судом не встановлено, відтак, підстави для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відсутні, тому в задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтею 442 ЦПК України, п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд
У задоволенні вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.09.2025.

Суддя А.В.Мельник