П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 року м. Київ

Справа №361/983/25

Провадження: № 22-ц/824/12659/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Писанець Н. В.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Авєріної Марини Василівни, боржник: Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника відділу Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Авєріної М. В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 08 травня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Скаргу мотивовано тим, що 30.01.2025 року Броварським міськрайонним судом видано судовий наказ № 361/983/25 про стягнення з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 111766,31 грн нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. За наслідком пред`явлення до Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області вказаного наказу, 08 травня 2025 року державним виконавцем Авєріною М. В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 та 08 травня 2025 року винесено постанову про зупинення виконавчих дій у зв`язку з включенням боржника ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації (пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження").

ОСОБА_1 вважає вказану постанову державного виконавця незаконною, оскільки Єдиний майновий комплекс державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» не може бути реалізований в порядку приватизації, оскільки не завершена реорганізація державних підприємств спиртової та лікеро-горілчаної промисловості. Також, скаржник зазначає, що ДП «Укрспирт» не підписані, а Фондом державного майна України не затверджені передавальні акти відповідно до вимог ст.107 ЦК України. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Авєріної М.В. про зупинення вчинення виконавчих дій від 08 травня 2025 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. А також просить суд зобов`язати виконавця поновити вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню № НОМЕР_1.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалу суду просила скасувати та постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції ухвалив рішення без врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 335/1961/23 та постанові Пленуму Верховного Суду № 12 від 06.09.2024. Крім того, суд неправильно застосував висновки Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16, які не стосуються правовідносин щодо стягнення заробітної плати.

Скаржниця вважає, що п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» суперечить Конституції України, а тому не підлягає застосуванню. Зупинення виконавчих дій у даному випадку є втручанням у право на мирне володіння майном, яке не відповідає критеріям законності та пропорційності.

Крім того, ДП «Укрспирт» фактично перебуває у стані незавершеної реорганізації, не підписані та не затверджені передавальні акти, що виключає можливість приватизації Єдиного майнового комплексу. Отже, включення підприємства до переліку об`єктів малої приватизації не може бути підставою для зупинення виконавчих дій.

Скаржниця також послалася на позитивну судову практику скасування аналогічних постанов державних виконавців, а саме ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2025 (справи № 361/11061/24, № 361/10612/24, № 361/11039/24, № 361/11520/24), ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 16.04.2025, ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 07.05.2025 та ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2025 року.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 08 липня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Авєріна М. В. зазначила, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими. Пункт 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є імперативною нормою, яка не передбачає винятків. Наказ ФДМУ № 350 від 03.03.2025 про включення ЄМК ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації чинний, неконституційність зазначеної норми закону не встановлена.

Посилання скаржниці на постанову ВС від 26.06.2024 у справі № 335/1961/23 не є релевантним, оскільки справа стосувалася акціонерного товариства, яке продовжує діяльність після приватизації, тоді як ДП «Укрспирт» як унітарне підприємство припинить існування після приватизації. Крім того, рішення стосується стягнення заробітної плати, тоді як у даній справі виконується судовий наказ про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, який не є заробітною платою (правова позиція ВП ВС у справі № 755/12623/19).

Також, у відзиві наголошено, що виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження, яке охоплює понад 260 інших проваджень, тому, дії виконавця поширюються на всі ці справи, а розподіл коштів здійснюється відповідно до ст.ст. 45, 46 Закону «Про виконавче провадження».

Отже, висновки ВС у справі № 335/1961/23 не підлягають застосуванню у даному випадку, а дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій є правомірними.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, судовим наказом Броварського міськрайонного суду від 30.01.2025 року № 361/983/25 стягнуто з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 111 766 грн 31 коп середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14 вересня 2024 року по 28 січня 2025 року.

Постановою Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області від 08.05.2025 № НОМЕР_1 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Броварського міськрайонного суду від 30.01.2025 № 361/983/25 про стягнення з ДП «УКРСПИРТ» на користь ОСОБА_1 111 766 грн. 31 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 14 вересня 2024 року по 28 січня 2025 року. (ідентифікатор доступу: А8554ЕА5АГ43).

Постановою заступника начальника Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Авєріної М. В. від 08.05.2025 № НОМЕР_1 зупинено вчинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження на підставі п. 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, Наказом ФДМУ № 350 від 03.03.2025 Єдиний майновий комплекс державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Наказ ФДМУ № 350 від 03.03.2025 розміщений на офіційному сайті ФДМУ за посиланням: https://www.spfu.gov.ua/ua/documents/5687.html.

Згідно пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон 1404-VIII, спеціальний Закон) виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що постанова державного виконавця про зупинення виконавчих дій на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» є правомірною, оскільки наведена норма є імперативною та не містить виключень.

Крім того, включення ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації є прямою підставою для зупинення виконавчих дій; ці приписи закону є чіткими, доступними та передбачуваними.

Суд послався на позицію Великої Палати ВС (постанова від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16), де визначено, що зупинення виконавчих дій у випадку приватизації переслідує суспільний інтерес і відповідає законодавству.

Посилання заявниці на недоліки приватизаційних процедур суд відхилив як юридично не релевантні до предмету спору.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів ураховує наступне.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

Згідно з практикою ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання завдання шкоди одній із сторін.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Як зазначено вище, Наказом ФДМУ № 350 від 03.03.2025 року Єдиний майновий комплекс державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Наказ ФДМУ № 350 від 03.03.2025 розміщений на офіційному сайті ФДМУ за посиланням: https://www.spfu.gov.ua/ua/documents/5687.html.

Суд першої інстанції правильно встановив, що постановою заступника начальника відділу Броварського відділу державної виконавчої служби від 08.05.2025 № НОМЕР_1 зупинено вчинення виконавчих дій на підставі пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з включенням єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення державного підприємства або пакета акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої чи великої приватизації. Зазначена норма є чіткою, доступною та не передбачає винятків для окремих видів виконавчих документів чи категорій стягувачів.

Подібні правові висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом (постанови від 11.09.2020 у справі № 905/183/18, від 18.06.2020 у справі № 796/165/18, від 22.03.2024 у справі № 910/17385/19, від 15.05.2024 у справі № 906/136/23).

На законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (постанови від 06.12.2023 у справі № 911/862/22, від 22.04.2024 у справі № 906/547/23).

Зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанови від 24.05.2023 у справі № 904/11045/15, від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20, від 22.03.2024 у cправі № 910/17385/19, від 15.05.2024 у справ № 906/136/23);

На законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення особи боржника, державного підприємства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, та необхідність зупинення виконання таких дій на період відповідного включення, а пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає загальне правило щодо зупинення усіх виконавчих дій без розмежування окремих видів стягнення (постанови від 11.09.2020 у справі № 905/183/18, від 23.02.2023 у справі № 924/705/20).

Відтак, пункт 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" покладає на виконавця обов`язок зупинити вчинення виконавчих дій і при цьому названа норма не містить жодного розмежування виконавчих проваджень, які мають бути зупинені, як і не визначає суті виконавчих дій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16 (пункт 38) зазначила про те, що приписи пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" є доступними, чіткими, однозначними, а дії держави з виконання цих приписів - передбачуваними і для позивача, і для відповідача.

Також у постанові від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16 (пункт 83) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника.

Із зупиненням виконавчого провадження виконавець не має права вчиняти будь-які виконавчі дії у такому виконавчому провадженні поки існують обставини, якими обумовлено зупинення виконавчого провадження, до того моменту, поки останнє не буде відновлено на підставі постанови виконавця (подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 796/165/18, від 11.01.2023 у справі № 346/434/20).

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2024 у справі № 921/275/19 (ТОВ «КАТМА ГРУП») зазначено, що пункт 12 частини першої статті 34 Закону «Про виконавче провадження» встановлює загальне правило щодо обов`язку виконавця зупиняти всі виконавчі дії, незалежно від предмета стягнення, на час перебування боржника у переліку об`єктів приватизації, і що таке обмеження є передбаченим законом та відповідає суспільному інтересу.

Наказ ФДМУ № 350 від 03.03.2025 року є чинним, розміщений у відкритому доступі на офіційному вебсайті Фонду державного майна України та має загальнообов`язковий характер. Отже, у державного виконавця не існувало жодних правових підстав для ігнорування чи відступу від імперативних приписів пункту 12 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», які прямо зобов`язують його зупинити виконавчі дії в подібних випадках.

З урахуванням зазначеного, а також узгоджуючи це із усталеними правовими висновками Великої Палати Верховного Суду та практикою Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця щодо зупинення виконавчих дій відповідають вимогам закону, здійснені у спосіб, передбачений законом, є передбачуваними для сторін та спрямованими на захист суспільного інтересу. Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано визнав постанову державного виконавця законною та відмовив у задоволенні скарги, і підстав для зміни чи скасування цього рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо неконституційності зазначеної норми не можуть бути враховані колегією суддів, оскільки відповідні положення Закону «Про виконавче провадження» чинні, неконституційними не визнані та підлягають застосуванню судами.

Отже, апеляційна скарга не містить доводів, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо правомірніості постанови державного виконавця.

Колегія суддів відмічає, що обов`язковість дотримання вищевказаної імперативної норми права не може бути спростована або поставлена під сумнів при розгляді судом скарги на конкретну постанову у певному виконавчому провадженні - до внесення відповідних змін до нормативного акту суб`єктами законодавчої ініціативи у передбаченому законодавством порядку та до вирішення Конституційним Судом України питання щодо конституційності застосованої державним виконавцем у спірній постанові імперативної норми права.

Щодо посилань скаржниці на постанову Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 335/1961/23, колегія суддів зауважує, що вона є не релевантною до даних правовідносин з огляду на те, що у зазначеній справі предметом розгляду була приватизація акціонерного товариства, яке після відчуження державного пакета акцій продовжує свою діяльність як юридична особа. Тобто, приватизація в тому випадку не тягнула ліквідації підприємства. Водночас, ДП «Укрспирт» є унітарним державним підприємством, і відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», після приватизації його єдиного майнового комплексу підприємство підлягає ліквідації, а правонаступником стає покупець.

Щодо незавершеності реорганізації ДП «Укрспирт» та непідписаних передавальних актів, то такі доводи не мають значення для вирішення спору. Адже, в даному випадку досліджувалось питання щодо правомірності постанови державного виконавця про зупинення виконавчих дій. Виконавець діяв на підставі чинного наказу Фонду державного майна України № 350 від 03.03.2025 року про включення ЄМК ДП «Укрспирт» до переліку об`єктів малої приватизації.

Питання організаційних процедур приватизації (реорганізація, передавальні акти тощо) не впливають на обов`язок виконавця зупинити виконавчі дії.

Щодо права на мирне володіння майном та пропорційності втручання, Верховний Суд неодноразово підкреслював (постанови від 18.06.2020 у справі № 796/165/18, від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16, від 21.11.2024 у справі № 921/275/19), що зупинення виконавчих дій у разі приватизації боржника є законним обмеженням, спрямованим на забезпечення суспільного інтересу.

Стягувач не позбавлений права на виконання судового рішення, а лише обмежений у часі до завершення процедури приватизації.

Щодо застосування судової практики судів першої інстанції, наведеної скаржницею, колегія суддів відмічає, що вони не є обов`язковими для застосування і не мають прецедентної сили для суду апеляційної інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм закону та невірному застосуванні судової практики.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура