Номер провадження 2/754/5320/25
Справа №754/7407/25
10 вересня 2025 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В. В.
за участю секретаря судового засідання Краснощоки О. В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що 17.05.1999 на підставі Ордеру на жиле приміщення № 017469 серії Б, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надано в користування квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказане жиле приміщення не зареєстровано. Відповідальний квартиронаймач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер, після чого ОСОБА_1 перевела на себе особовий рахунок. У квартирі з 22.02.2008 по цей час зареєстрований ОСОБА_3 , який ще у 2023 році виїхав з житлового приміщення та забрав всі свої речі. Жодного разу з часу вибуття з квартири, відповідач в квартиру не повертався. Позивачі зазначають, що наявність реєстрації відповідача в квартирі, тягне за собою додаткові витрати для позивачів на утримання житла. На підставі викладеного, оскільки позивач не проживає в квартирі тривалий час, позивачі просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .
14.05.2025 ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. До суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.
Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про дачу, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не з"являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявку суду не повідомлено.
Відповідач ОСОБА_3 повідомлявся належним чином про розгляд справи в суді за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА (АДРЕСА_1).
Однак конверти із копією ухвали про відкриття провадження та позовною заяву з додатками до неї і з судовими повістками, адресованого відповідачу, повернулися до суду з поштовим зазначення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву.
Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно із статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Суд установив такі факти та їх правовідносини.
17.05.1999 Мінською районною в м. Києві державною адміністрацією, ОСОБА_4 , було видано Ордер на жиле приміщення № 017469 серії Б, на сім`ю із чотирьох осіб ( ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ) на право зайняття жилого приміщення, площею 47,22кв.м, яке складається з трьох кімнат в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно із Витягів з реєстру територіальної громади в АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки № 67 від 19.03.2025 виданої ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» на ОСОБА_1 переведено особовий рахунок квартири АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4
21.02.2025 , 17.03.2025, 04.04.2025, 25.08.2025 ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» було складено акти на предмет не проживання ОСОБА_3 в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 .
Також позивачами до матеріалів справи надані квитанції, на підтвердження оплати комунальних послуг.
Відповідно до приписів статей 47 Конституції України та статті 321 ЦК України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно із ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Відповідно до ст. 71 ЖК України передбачає, що у разі відсутності наймача або членів його сім`ї у житловому приміщенні понад шість місяців, він втрачає право користування ним.
Статтею 72 ЖК України визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно із ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі, не надав доказів поважних причин відсутності за зареєстрованим місцем проживання.
Викладені вище обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . Факт реєстрації в квартирі відповідача завдає додаткових матеріальних витрат на оплату комунальних послуг, що завдає позивачам матеріальної шкоди.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивачів про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20грн
Керуючись Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, 71, 72, 107 ЖК України, статтями 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 10.09.2025, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суддя В. В. Бабко