ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1480/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/6274/25 Категорія: на ухвалу Ватажок - Сташинська А. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Карпенко О.В., Сіренка Ю.В.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Кулик Олег Ігорович;

відповідач Міністерство юстиції України;

треті особи Черкаська міська рада, Державний реєстратор виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопа Богдан Анатолійович, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович, Державний реєстратор виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенко Тарас Олександрович, ОСОБА_2 , Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Ткаченко Анастасія Анатоліївна;

представник Черкаської міської ради - Коломієць Тетяна Валентинівна;

представник Міністерства юстиції України Ковдій Тетяна Валентинівна;

особа, що подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 адвокат Кулик Олег Ігорович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кулика Олега Ігоровича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Черкаська міська рада, Державний реєстратор виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопа Богдан Анатолійович, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Сергій Олексійович, Державний реєстратор виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенко Тарас Олександрович, ОСОБА_2 , Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Ткаченко Анастасія Анатоліївна про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

02.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, треті особи: Черкаська міська рада, Державний реєстратор виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопа Б.А., приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О., Державний реєстратор виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенко Т.О., ОСОБА_2 , Державний реєстратор Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Ткаченко А.А. про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Черкаській міській раді включно з усіма її структурними підрозділами вчиняти будь-які дії щодо знесення чи демонтажу об`єкту нерухомості, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду.

Заява обґрунтована тим, що позивач 28 грудня 2016 року придбав у ОСОБА_2 нежитлове приміщення, загальною площею 61,5 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В п.1.4 договору купівлі-продажу продавець ствердив, що на момент укладення договору об`єкт нерухомості не перебуває під арештом чи забороною, щодо нього не ведуться судові спори, воно не заставлено, у податковій заставі не перебуває, відносно нього не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами.

В подальшому ОСОБА_1 стало відомо, що наказом Міністерства юстиції України № 812/5 від 22 березня 2024 року «Про задоволення скарги» було задоволено скаргу Черкаської міської ради та:

визнано прийнятими з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 19 грудня 2016 року № 33005473, від 20 грудня 2016 року № 33034847, від 26 грудня 2016 року № 33177887, від 27 грудня 2016 року № 33207729 державного реєстратора Виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області Цьопи Б.А.;

визнано прийнятим з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 28 грудня 2016 року № 33246383 приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщука С.О.;

визнано прийнятим з порушенням ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та анульовано рішення від 27 січня 2021 року № 56321728 державного реєстратора Виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Миколенка Т.О.

На сьогодні існують об`єктивні ризики того, що третя особа (Черкаська міська рада) може вчинити дії, пов`язані зі знесенням (демонтажем) об`єкту нерухомості, оскільки вона не визнає право власності позивача на спірний об`єкт, тому застосування заходів забезпечення позову є необхідним і без їх застосування інтереси позивача можуть бути порушені.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що при вирішенні заяви про забезпечення позову судом враховано, що звертаючись до суду з позовною заявою про скасування рішень про скасування державної реєстрації речових прав на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 сторона позивача просить заборонити Черкаській міській раді включно з усіма її структурними підрозділами вчиняти будь-які дії щодо знесення чи демонтажу об`єкту нерухомості, який на праві власності належить ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду. Станом на день вирішення заяви відсутні докази того, що спірний об`єкт нерухомого майна не є самочинним будівництвом та доказів дійсної і реальної загрози невиконання в майбутньому рішення суду у разі задоволення позовних вимог стороною не надано. Суд дійшов висновку, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову він фактично вирішить питання майбутніх позовних вимог по суті, що є недопустимим та суперечить нормам цивільного процесуального законодавства.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Кулик О.І. просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Черкаській міській раді включно з усіма її структурними підрозділами вчиняти будь-які дії щодо знесення чи демонтажу об`єкту нерухомості, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час розгляду заяви про забезпечення позову суд першої інстанції порушив норми цивільного процесуального законодавства та не взяв до уваги інші обставини, вказані ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову. Вказано, що під час розгляду заяви представником Черкаської міської ради було зазначено, що спірне нерухоме майно не має фундаменту, тому у разі його демонтажу, тимчасова споруда буде перенесена на інше місце. Тобто, Черкаська міська рада практично підтвердила можливість перенесення спірного об`єкту на інше місце. Якщо об`єкт нерухомості буде знесений (демонтований чи перенесений) Черкаською міською радою, це призведе до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У відзивах, що надійшли від Черкаської міської ради та Міністерства юстиції України вказано, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для задоволення апеляційної скарги. Зазначено, що позивачем не надано жодних належних доказів, які б свідчили про наявність реальних ймовірних ризиків істотного ускладнення чи невиконання майбутнього рішення суду або про істотне ускладнення ефективного захисту його прав у разі задоволення позову. Судом першої інстанції всебічно і повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, об`єктивно оцінено докази, які мають значення для розгляду справи та постановлено обґрунтовану ухвалу з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову передбачає обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.п.1, 2 шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами, зокрема співмірними між негативними наслідками від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 826/16911/18, від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 26.06.2019 у справі № 826/13396/18, від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18, від 24.05.2023 у справі № 640/10883/22, від 03 серпня 2023 року у справі № 600/2304/22-а.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній справі є оскарження наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 22.03.2024 року № 812/5, тобто нематеріально-правова вимога позивача. Позов стосується визнання протиправним та незаконним наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» від 22.03.2024 року № 812/5, а не спору щодо права власності на нерухоме майно, щодо якого просить вжити заходи забезпечення позову позивач.

В даному випадку, рішення суду за подібними позовами не потребує виконання. Їх значення полягає у констатації факту правомірності оскаржуваного рішення (наказу) і позбавлення його правових наслідків шляхом скасування. Тому у справах з подібним предметом позову не може бути ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Отже і заходів забезпечення позову вони не потребують. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі № 826/13306/18, від 17.12.2019 року у справі № 925/657/19.

Заявник вважає, що заявлений спосіб забезпечення позову шляхом заборони Черкаській міській раді, включно з усіма її структурними підрозділами, вчиняти будь-які дії щодо знесення чи демонтажу об`єкту нерухомості, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який на праві власності належить позивачу до набрання законної сили рішення суду у даній справі є адекватним способом запобіганню можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача при виконанні судового рішення в разі задоволення позовних вимог та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заявником не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову, що і було зазначено судом першої інстанції.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення належного обґрунтування з урахуванням предмету позову у даній справі не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, установивши характер спірних правовідносин, предмет позову та обґрунтування заяви про його забезпечення, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про необхідність вжиття заявленого заходу забезпечення позову, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказані посилання заявника не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду з огляду на відсутність порушень норм процесуального права при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кулика Олега Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 04 вересня 2025 року.

Судді