г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1114/22
Номер провадження 2/213/19/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань № 14, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/1114/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне Товариство «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за участю:

відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

10 грудня 2021 року приблизно о 18:00 годині біля будинку 29 по вулиці Салтиківська в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. До органів поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не зверталися, а за взаємною згодою склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол). ОСОБА_2 визнав свою вину у ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПРАТ «СК «ВУСО», а водія «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в ТДВ «Альфа-Гарант».

13 грудня 2021 року позивач звернувся до ПРАТ» СК «ВУСО» із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки у разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати 50 000,00 грн., страховиком відповідача виплачено позивачу 48 000,00 грн., а відповідачем виплачено франшизу у розмірі 2 000,00 грн. Проте вартість матеріального збитку, встановлена висновком експертного товарознавчого дослідження № 23/22 від 09 лютого 2022 року, становить 72 630,92 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою у сумі 22 630,92 грн.

Крім того, в результаті пошкодження автомобіля позивачу завдано моральну шкоду, оскільки він пережив важкий стрес, дуже нервував, не міг спокійно спати, перебував у стані тривоги, мав панічні атаки. Він був позбавлений можливості користуватися своїм майном, поїхати на відпочинок, змушений витрачати час та кошти на експертизу, улагодження проблем, що виникли внаслідок ДТП. Відповідач перед ним не вибачився, добровільно завдану майнову та моральну шкоду не відшкодував. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в 15 000,00 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Також просить стягнути з відповідача витрати на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження в сумі 3 500,00 грн., розбирання та збирання автомобіля в сумі 620,00 грн., витрати на відправку поштової кореспонденції відповідачу про виклики на огляд експертом автомобіля в сумі 151,00 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн. та сплачений судовий збір.

Процесуальні дії у справі.

06 червня 2022 року позовна заява надійшла до суду.

13 червня 2022 року судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

14 червня 2022 року позовна заява залишена без руху.

24 червня 2022 року усунуто недоліки.

28 червня 2022 року забезпечено докази шляхом витребування.

29 червня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

07 липня 2022 року судом від ПрАТ «СК «ВУСО» отримані докази на виконання вимог ухвали про забезпечення доказів.

22 листопада 2022 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

12 травня 2025 року провадження у справі поновлено.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Позивач у судове засідання не з`явився. Заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності в зв`язку з зайнятістю на роботі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач правом надання відзиву не скористався.

Представник третьої особи про причини неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав.

В судовому засіданні, призначеному на 01 вересня 2025 року об 11:00 годині:

Відповідач ОСОБА_2 факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди не заперечував, підтвердив обставини, викладені у позові, однак позовні вимоги визнав частково не погоджується з вартістю фари, зазначеною у Висновку експертного дослідження в розмірі 48960,04 грн., вважає її надто завищеною. Спричинену позивачу моральну шкоду оцінює в 5000,00 грн., визнає саме такий розмір. Крім того, зазначив, що ніколи не відмовлявся від відшкодування шкоди позивачу, але наполягав на наданні ним чеків та квитанцій за фактично виконані ремонтні роботи по відновленню автомобіля, які позивач йому так і не надав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 19 березня 2021 року є власником автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Між ТДВ «СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_1 20 березня 2021 року укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 203230175. За умовами договору забезпечений транспортний засіб «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Визначена полісом страхова сума за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 0 грн.

10 грудня 2021 року приблизно о 18:00 годині біля будинку 29 по вулиці Салтиківська в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Водіями складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому ОСОБА_3 зазначено, що вважає винним ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 вину визнав.

Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Станом на 10 грудня 2021 року був чинним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205439782, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_2 , страховик ПРАТ СК «ВУСО», ліміт за шкоду майну 130 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПРАТ «СК «ВУСО» із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 грудня 2021 року.

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 сплачено суб`єкту підприємницької діяльності ОСОБА_4 220,00 грн. за послугу з дефектування автомобіля, а 21 грудня 2021 року 400,00 грн. за розрахунок калькуляції кузовного ремонту.

Відповідно до звіту судового експерта ОСОБА_5 № 2207316 від 31 грудня 2021 року (дата оцінки 15 грудня 2021 року), складеного на замовлення ПРАТ «СК «ВУСО», сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 61 281,69 грн.

21 грудня 2021 року ПРАТ «СК «ВУСО» складено страховий акт № 2207316-1, відповідно до якого ДТП за участю автомобілів сторін визнано страховим випадком, винним в ДТП ОСОБА_2 . Вирішено виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 33 121,52 грн.

Листом від 21 грудня 2021 року страховик відповідача повідомив позивача про прийняте рішення та попередив про те, що сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи, обов`язок з відшкодування якої покладено на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на ОСОБА_2 .

Виплата позивачу страхового відшкодування в сумі 33 121,52 грн. підтверджується платіжним дорученням № 60339 від 21 грудня 2021 року.

Згідно зі страховим актом № 2207316-2 від 19 січня 2022 року вирішено виплатити позивачу 14 878,48 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 2460 від 19 січня 2022 року третя особа виплатила позивачу зазначену суму.

Таким чином, загальна сума страхового відшкодування становить 48 000,00 грн.

Згідно з висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 23/22 по визначенню матеріального збитку, складеного 09 лютого 2022 року судовим експертом Рейнюк О.В., вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Opel Zafira 1.6і», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 72 630,92 грн.

Експертне дослідження проведено на підставі укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 договору на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 19 від 25 січня 2022 року.

За проведення дослідження позивачем сплачено 3 500,00 грн.

Про дату та час огляду пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 повідомлявся шляхом надсилання 26 січня 2022 року та 22 лютого 2022 року поштової кореспонденції, за що позивачем сплачено у загальному розмірі 200,00 грн.

Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивачу завдано моральної шкоди.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з п.1 ч.1 статтею 92 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата (страхове відшкодування) грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами 1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (далі Закон), чинного на момент виникнення правовідносин, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст.9 Закону страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Згідно з п. 17.5 ст. 17 Закону при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик зобов`язаний безоплатно видати страхувальнику спеціальний знак, що затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, та бланк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п. 22.1 ст. 22 Закону).

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 33.2 ст. 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Положення, аналогічні викладеним в останньому абзаці п. 33.2 ст. 33 Закону, містяться також в абзаці другому п. 36.1 ст. 36 Закону.

Відповідно до п. 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 698 від 17 листопада 2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», чинної на момент ДТП за участю транспортних засобів сторін, максимальний розмір такої виплати потерпілому становить 50 000,00 грн.

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пленум ВССУ в п.4 Постанови від 01 березня 2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», визначив таке: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд дійшов наступного висновку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 зазначив, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідачем свою вину у завданні шкоди не спростовано, у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду свою вину у ДТП ОСОБА_2 визнав.

З огляду на те, що документи про дорожньо-транспортну пригоду оформлені без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілого, законодавчо обмежений, позивач має право на стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між розміром завданої шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування.

Таким чином, відповідач повинен відповідати за шкоду, завдану майну позивача.

При визначенні розміру матеріальної шкоди суд виходить із фактичних даних, що містяться у звіті про оцінку вартості збитку № 2207316 від 31 грудня 2021 року.

Згідно з п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Отже саме страховик зобов`язаний направити свого представника, зокрема для визначення розміру збитків, а потерпілий має право самостійно обрати експерта, якщо представник страховика не з`явився.

Із матеріалів страхової справи видно, що страховиком визначено розмір завданих позивачу збитків у передбачений законодавством строк, при визначенні суми страхового відшкодування страховик керувався саме звітом про оцінку вартості збитку № 2207316 від 31 грудня 2021 року, тому суд не бере до уваги дані щодо розміру завданого позивачу збитку, що містяться у висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 23/22 по визначенню матеріального збитку від 09 лютого 2022 року.

При цьому суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано проведення експертного дослідження, за результатами якого складено висновок від 09 лютого 2022 року.

Відповідач висновок експерта, складений на його замовлення, до суду не подав, клопотання про призначення судом експертизи для визначення розміру завданої шкоди не заявив, тому його заперечення щодо вартості фари, визначеної у висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 23/22 по визначенню матеріального збитку від 09 лютого 2022 року - не приймаються судом до уваги.

Таким чином, судом встановлено, що сума матеріального збитку, завданого позивачу, становить 61 281,69 грн.

З огляду на обмеження щодо максимального розміру страхового відшкодування страховиком відповідача здійснено страхове відшкодування у загальному розмірі 48 000,00 грн., сума франшизи становить 2 000,00 грн.

Отже розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 11 281,69 грн. (61 281,69 50 000,00).

Також підлягають стягненню з відповідача витрати за послугу з дефектування автомобіля та за розрахунок калькуляції кузовного ремонту у загальному розмірі 620,00 грн.

Оскільки суд відхиляє як доказ висновок експертного дослідження, витрати на проведення такого дослідження в сумі 3 500,00 грн. та на відправку поштової кореспонденції відповідачу про виклик на огляд автомобіля експертом у сумі 151,00 грн. також не підлягають стягненню.

При цьому суд зазначає, що вищезазначені витрати не відносяться до судових витрат, оскільки сплачені не з метою проведення експертизи за замовленням сторони для подачі до суду.

Визначаючи розмір моральної шкоди у цій справі, суд враховує, що в результаті протиправних дій відповідача позивачу завдано моральних та душевних страждань.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц, про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, їхню інтенсивність та довготривалість, суттєвість вимушених змін в житті.

З огляду на вимушеність змін звичайного життєвого устрою позивача, враховуючи, що він є власником пошкодженого майна, його душевні хвилювання з приводу пошкодження належного йому об`єкта власності, те, що після ДТП він не міг використовувати належний йому автомобіль та був змушений витрачати час для відновлення свого порушеного права, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума у 5 000,00 грн. є належною компенсацією спричиненої моральної шкоди, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 11 281,69 грн., моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. та витрат на відшкодування витрат на дефектування автомобіля та розрахунок калькуляції кузовного ремонту в розмірі 620,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 992,40 грн. та 496,20 грн. за заяву про забезпечення доказів, а всього 1 488,60 грн.

При цьому суд зазначає, що згідно з п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

Незважаючи на те, що моральна шкода за своєю суттю є немайновою, позовна вимога про її відшкодування є вимогою майнового характеру. Тому при пред`явленні вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди ціна позову визначається загальною сумою цих вимог.

Позивачем при пред`явленні позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогу про стягнення матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 992,40 грн. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Оскільки судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до ціни позову, позивачем помилково окремо сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди. Тому суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 3 000,00 грн. є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 137, 141, 263-265, 274, 274, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне Товариство «Страхова компанія «ВУСО», про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 281 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят одна) грн. 69 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 620 (шістсот двадцять) грн. 00 коп. на відшкодування витрат на дефектування автомобіля та розрахунок калькуляції кузовного ремонту.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 488,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним в доход держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. (квитанція АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 06 червня 2022 року).

Виконання рішення в частині повернення судового збору покласти на органи Державної казначейської служби України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», місцезнаходження: вул. Казимира Малевича, 17, м. Київ, .

Дата складення повного судового рішення 10 вересня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Попов.