Справа № 539/2947/25
Провадження № 2/539/1314/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючого судді Овчаренко О.Л., за участі секретаря Ковтун І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лубни в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача: заборгованість за кредитним договором №473328748 від 20.11.2023 у розмірі 38746,32 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20.11.2023 було укладено кредитний договір №473328748 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118/01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №473328748. 31.07.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №31/0724-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №473328748. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №29/05/2025, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №473328748. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 29.05.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 38746,32 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7600 грн., заборгованість за відсотками 31146,32 грн. В результаті невжиття відповідачем заходів щодо погашення заборгованості за кредитним договором утворилася заборгованість в зазначеній сумі.

24.06.2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, витребування доказів.

08.07.2025 працівником канцелярії суду зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на наступне. Позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів за кредитними договорами на користь відповідача, а також доказів наявності заборгованості саме в заявленому розмірі. Копія кредитного договору, наданого позивачем, не відповідає копії наданої заявки та платіжному дорученню, оскільки містять різні суми кредиту та строк користування кредитом, що свідчить про те, що сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Зокрема, у кредитному договорі вказано суму кредиту 9200,00 грн., та строк кредитування до 1857 днів. При цьому в заявці на отримання грошових коштів вказано суму кредиту 7600,00 грн., та строк кредитування 30 днів. Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України Кредитний договір № 473328748 від 20.11.2023 р. є неукладеним. Крім того, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вся заборгованість по тілу кредиту та відсоткам сплачена боржником 31.07.2024 р., що також свідчить про відсутність будь якої заборгованості за кредитним договором. Згідно Заявки на отримання грошових коштів від 20.11.2023р., строк кредиту складав 30 днів. При цьому, згідно розрахунку заборгованості, позивач нараховував відсотки понад обумовлений строк, до 17.04.2024 р. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 31 146,32 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 7600,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів, тому розмір процентів підлягає зменшенню. Позивач, не привів свою діяльність, умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині щоденної процентної ставки та нарахував відсотки за щоденною ставкою 2,98 % на день, що перевищувало максимально допустимий розмір щоденної відсоткової ставки визначений законодавством. Щодо відступлення права вимоги. Згідно позовної заяви, 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. При цьому, позивачем не долучені до матеріалів позовної заяви докази оплати за договором факторингу № 28/1118-01, таким чином докази відступлення права вимог відсутні. Крім того, договір факторингу № 28/1118-01 укладено до укладання Кредитного договору № 473328748 від 20.11.2023 р. Передати право вимоги за зобов`язанням, яке взагалі не існувало на момент укладення договору факторингу, неможливо. 31.07.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 31/0724-01. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е. При цьому, позивачем не долучені до матеріалів позовної заяви докази оплати за договорами факторингу, таким чином докази відступлення права вимог відсутні. Позивач не довів порушення його прав з боку відповідача та наявність у нього права звернення до суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» відсутні. Крім того, є необґрунтованою вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн. Витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною та є типовою. Позовна заява є типовою (шаблонною), складні розрахунки відсутні. 11.07.2025 працівником канцелярії суду зареєстровано відповідь на відзив, поданий представником позивача, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зазначив, зокрема, наступне. Позивачем доведено належними доказами як факт укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, так і факт видачі кредиту в сумі 7 600 грн. на картковий рахунок відповідача, а також наявність заборгованості за кредитним договором. Відповідачем жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або докази неотримання кредитних коштів не надано. Також доведено належними доказами перехід прав за кредитним договором до позивача. До матеріалів справи долучено договори факторингу, витяги з реєстру боржників і прав вимоги, які належним чином засвідчені печатками та підписами всіх сторін. Вищезазначені документи відповідають вимогам чинного законодавства та є належними доказами. Оскільки в договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру позивач належним чином довів факт переходу права вимоги. Чинне законодавство не встановлює прямої вимоги про те, що право вимоги переходить лише після оплати. Сторони можуть самостійно встановлювати строки для проведення оплати й даний факт не взаємопов`язаний з предметом договору та переходом права вимоги. Твердження відповідача на недоведеність переходу права вимоги в зв`язку з тим, що позивачем не долучено докази, що підтверджують оплату договорів факторингу, є нікчемними. Позивач не має обов`язку надавати докази здійснення оплати за відступлені права вимоги, оскільки така обставина не впливає на законність переходу права вимоги відповідно до положень чинного законодавства та договору факторингу. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. У матеріалах справи долучено виписку з особового рахунку боржника, яка є належним та допустимим доказом. Первісний кредитор свої зобов`язання за Договором кредитної лінії виконав в повному обсязі, а саме 20.11.2023 - надав кредитні кошти в сумі 7 600 грн 00 коп. одразу після укладення Договору. Згідно з п. 8.3.1 за період від дати видачі Кредиту до 20.12.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 671,60 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,84 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі Дисконтна процентна ставка). Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 7 600,00 *1,84/100 = 139,84 грн. (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом за Дисконтною процентною ставкою відповідно до п. 8.3.1). У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань, подальше нарахування відсотків здійснювалось відповідно до п. 8.4. після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Отже, нарахування здійснювались за наступною формулою: 7 600,00 *2,89/100= 226,48 грн (сума нарахованих відсотків за один день користування кредитом відповідно до п. 8.4.). Отже, нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими Відповідач ознайомився до укладення Кредитного договору № 473328748 від 20.11.2023 та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору. Відповідачем не надано: власного розрахунку заборгованості, а також доказів, які підтверджують повернення позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості. Щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 3.4 Договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, після належного виконання доручення Адвокатське бюро надає Клієнту Акт прийому-передачі наданих послуг. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяви просив розглянути справу у його відсутність у випадку неявки відповідача у судове засідання. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила розглянути справу у відсутність сторони відповідача. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.11.2023 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №473328748, за яким кредитодавець- ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 9 200 грн на умовах зворотності, строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до мов, зазначених у цьому договорі. Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора BAPQ. Згідно умов п. 2.3, п.2.4. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі 7600,00 грн. 20.11.2023 (що є датою надання кредиту). Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Згідно з п. 3.1 договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується за порядком передбаченим п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

У пункті 3.2 сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду, кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідно п. 3.3. договору для здійснення першої пролонгації Дисконтного періоду за цим договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 4195,20 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій позичальник інформується через особистий кабінет. Згідно п 7.1. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 20.12.2023 року, а саме: протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником.

Згідно п.7.2 договору сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору. Згідно п.7.3 договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту 20.12.2028.

Відповідно до пункту 7.4 договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно правил цього договору (пункт 7.4.1); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за щоденно (пункт 7.4.1).

Згідно п. 8.1 договору кредиту за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Відповідно до умов п. 8.3. договору протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначаються наступним чином: за період від дати видачі кредиту до 12.20.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 671,60 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1,84 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п.8.4 договору після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним. Згідно п.8.6 договору проценти у розмірі, визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору. Відповідно до п.11.1 договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання.

На підтвердження надання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачу ОСОБА_1 кредиту на підставі вказаного договору позивачем надало платіжне доручення від 20.11.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано кошти на рахунок відповідача у розмірі 7600,00 грн., із призначенням платежу- переказ коштів згідно договору № 473328748 від 20.11.2023. Окрім того, згідно інформації АТ «Універсал Банк» від 09.07.2025, наданої на виконання ухвали суду від 24.06.2025, на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в банку емітовано картку № 413433), 20.11.2023 на зазначену платіжну картку ОСОБА_1 було зараховано кошти в сумі 7600,00 грн. З виписки про рух коштів за період з 20.11.2023 по 25.11.2023, наданої АТ «Універсал Банк», вбачається, що відповідачу на картковий рахунок № НОМЕР_2 відбулось зарахування переказу: 20.11.2023 у розмірі 7600,00 грн.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах визначених цим договором. 28.11.2019 року додатковою угодою № 19 строк договору було продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між клієнтом і фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 268 від 23.01.2024 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 19495,52 грн.

31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором, строк якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 року за договором факторингу № № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38746,32 грн. 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року від «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38746,32 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, який складений ТОВ «Таліон Плюс», відповідач має заборгованість у розмірі 38746,32 грн., що складається із: 7600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 31146,32 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції визначені частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Судом встановлено, що при підписанні кредитного договору № 473328748 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» сторонами було погоджено всі істотні умови договору. У матеріалах справи містяться належні докази переказу грошових коштів у розмірі 7600,00 грн. на користь відповідача, а саме: платіжне доручення від 20.11.2023, інформація від 09.07.2025 та виписка про рух коштів, надана АТ «Універсал Банк». Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свого обов`язку за кредитним договором 473328748 від 20.11.2023 щодо надання відповідачу кредитних коштів. Жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять інші права та обов`язки клієнт за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більше ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не змінює його (п.2.2).

Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги (п.4.1).

Відповідно пункту 1.3 договору правом вимоги є всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Згідно з п. 8.1 цього договору, договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками (за наявності її у сторони). 28.11.2019 року додатковою угодою № 19 строк договору було продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 року між клієнтом і фактором укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року.

31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року.

31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 268 від 23.01.2024 року за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 19495,52 грн.

Таким чином, відповідно до п. 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги до боржника в повному обсязі перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» 23.01.2024, тобто, в день підписання Реєстру прав вимоги № 268.

31.07.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, на умовах, визначених цим договором, строк якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 року за договором факторингу № № 31/0724-01 від 31.07.2024 року, від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38746,32 грн. 29.05.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «Ейс» відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 року від «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 38746,32 грн.

Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передбачено право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі, відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Копії договорів факторингу та витягів з Реєстру прав вимоги до цих договорів містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками.

Суд також зазначає, що відповідно до п.4.1 договорів факторингу № 28/1118-01від 28.11.2018 і № 31/0724-01 від 31.07.2024 право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку, а відповідно до п.1.2 договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Вказане свідчить про перехід права вимоги від клієнта до фактора після підписання реєстру прав вимог та акту прийому передачі реєстру боржників, а не після внесення коштів за право відступлення вимоги. З огляду на те, що договір факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який було пролонговано на підставі додаткових угод №19, №26, №27, №31,№32 до даного договору (строк договору пролонговано до 31 грудня 2024 року) на момент укладання кредитного договору (20 листопада 2023 року) був чинним, то відповідно до витягу з Реєстру права вимоги № 268 від 23.01.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача, яке в подальшому перейшло від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», відповідно, та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до позивача.

За таких обставин надані позивачем договори факторингу з додатками підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача за укладеним кредитним договором № 473328748 від 20.11.2023 від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК Ейс».

Звернувшись з позовом ТОВ «ФК «Ейс» просило суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 473328748 від 20.11.2023 у розмірі 38746,32 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7600 грн., заборгованість за відсотками 31146,32 грн.

Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 7600,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

В добровільному порядку відповідач отримані у кредит кошти в сумі 7600,00 грн. на користь ТОВ «ФК «Ейс» не повернула, а тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7600,00 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 31146,32 грн., суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.».

При цьому, у кредитному договорі № 473328748 від 20.11.2023 сторони, діючи відповідно до положень ст. 6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом, що передбачено розділом 7 та 8 договору.

Згідно п 7.1. договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 20.12.2023 року, а саме: протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. Згідно п.7.2 договору сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або п.9.1.1.7 договору.

Згідно п.7.3 договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту 20.12.2028. Відповідно до пункту 7.4 договору проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно правил цього договору (пункт 7.4.1); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за щоденно (пункт 7.4.1).

Окрім цього сторонами було погодження строк дії договору. Відповідно до п. 11.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії цього договору діють до повного їх виконання.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховувалися за період з 20.11.2023 по 17.04.2024, тобто в межах дії кредитного договору.

Із розрахунку заборгованості за договором № 473328748 від 20.11.2023, наданого позивачем, вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані відповідачу за період з 20.11.2023 по 20.12.2023 за процентною ставкою 1,84 %, а за період з 21.12.2023 по 17.04.2023 - за процентною ставкою 2,98.00 %, що в загальному складає 31146,32 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, до ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5, згідно з якою у кредиті для споживача максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % .

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t?100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24.12.2023 року. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що, починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5 %, а з 19 серпня 2024 року - не більше 1 %.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону №3498-IX), з моменту набрання ним чинності встановлено граничний розмір денної процентної ставки для всіх діючих правовідносин за договорами споживчого кредиту, незалежно від дати їх укладення. При цьому протягом перших 120 днів з 24.12.2023 застосовується ставка, що не перевищує 2,5 % на день, а в наступні 120 днів не більше 1,5 % на день. Таким чином, обмеження максимальної денної процентної ставки мають імперативний характер і поширюються як на нові, так і на діючі кредитні договори. Оскільки кредитний договір укладено 20.11.2023, до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», обмеження щодо максимальної денної процентної ставки підлягають застосуванню лише за період після 24.12.2023 року, у порядку, встановленому пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, а саме: з 24.12.2023 по 22.04.2024 не більше 2,5 %.

Отже, заборгованість відповідача за нарахованими відсотками за період з 20.11.2023 по 23.12.2023 становить 4874,64 грн., за період з 24.12.2023 по 17.04.2024 22040,00 грн., а всього 26914,64 грн.

Заперечуючи проти заявленої до стягнення суми заборгованості за процентами представник відповідача послалась на те, що сума нарахованих відсотків не є співрозмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів, тому розмір процентів підлягає зменшенню.

Суд відхиляє такі доводи представника відповідача з тих підстав, що розміри відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін, про умови договору відповідач була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилась виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами. Доказів виконання умов договору та погашення заборгованості повністю або частково стороною відповідача суду не надано. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №473328748 від 20.11.2023 у розмірі 34514,64 грн., яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 7600,00 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26914,64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 16.06.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 38746,32 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 2157,83 грн.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що вважає заявлені позивачем до стягнення витрати на правову допомогу необґрунтованими та неспівмірними зі складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представником позивача було надано договір про надання правничої допомоги від 29.05.2025, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», та додаткову угоду від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги від 29.05.2025, у яких сторони домовились, що адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, в тому числі по справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а клієнт зобов`язаний сплатити гонорар у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Згідно п. 3.1 договору отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару.

У акті прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 сторони вищевказаного договору детально описали зміст послуг, які були надані адвокатом, і оцінили послуги у 7000,00 грн. (5000,00 грн. за складання позовної заяви тривалістю 2 години; 1000,00 грн. за вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 тривалістю 2 години; 500,00 грн. за підготовку адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором тривалістю 1 година; 500,00 грн. за підготовку та подачу клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором тривалістю 1 година).

Враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, предмет спору, складність справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих послуг та виконаних робіт в порядку ч. 3 ст. 141 ЦПК України оцінюється судом в загальному розмірі 6000 грн. Позовні вимоги були задоволені частково, а тому витрати позивача на правову допомогу мають бути стягнуті з відповідача пропорційно до задоволених вимог в сумі 5344,71 грн. На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №473328748 від 20.11.2023 у розмірі 34514,64 грн. (тридцять чотири тисячі п`ятсот чотирнадцять гривень шістдесят чотири копійки), яка складається з наступного: заборгованість по тілу кредиту 7600,00 грн. (сім тисяч шістсот гривень); заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 26914,64 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень шістдесят чотири копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2157,83 грн. (дві тисячі сто п`ятдесят сім гривень вісімдесят три копійки) та витрати на правову допомогу у розмірі 5344,71 грн. (п`ять тисяч триста сорок чотири гривні сімдесят одна копійка).

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 18.09.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02175, місто Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005. Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.Л. Овчаренко