Справа № 308/8597/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Наумова Н.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 308/8597/25 за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, розподіл одноразової грошової допомоги між членами сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця та стягнення грошових коштів на користь малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Міністерство оборони України, за якою просить:

-встановити батьківство ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), громадянина України, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 06.10.2011 року);

-внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), складеного та зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №1216 від 06 жовтня 2011 року, зазначивши батьком дитини ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

-визнати за малолітнім ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), право на 1/2 частину одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) його батька, військовослужбовця ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час захисту Батьківщини, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;

-перерозподілити суму одноразової грошової допомоги, яка була виплачена ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) як члену сім`ї у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

-стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ), 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025 року справу було передано на розгляд судді Наумової Н.В.

За ухвалою від 27.06.2025 року судом було відкрите провадження у цій справі № 308/8597/25 за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання на 15 год. 30 хв. 01 жовтня 2025 року.

10.09.2025 року до суду надійшла заява від 09.09.2025 року представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 308/8597/25 за якою він просить:

- до вирішення по суті справи та набуття рішенням Суду законної сили у справі №308/8597/25 від 18.06.2025 (Провадження: 2/308/2976/25), за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, розподіл одноразової грошової допомоги між членами сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця та стягнення грошових коштів на користь малолітньої дитини, та набуття рішенням суду законної сили, забезпечити позов шляхом заборони Міністерству Оборони України (Адреса: 03168, Україна, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок, 6 Код E-mail: ), здійснювати нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) у зв`язку загибеллю ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), під час захисту Батьківщини в Донецькій області, Бахмутському районі, населеному пункті Авдіївка;

- до вирішення по суті справи та набуття рішенням Суду законної сили у справі №308/8597/25 від 18.06.2025 (Провадження: 2/308/2976/25), за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, Міністерство оборони України, про встановлення факту батьківства, розподіл одноразової грошової допомоги між членами сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця та стягнення грошових коштів на користь малолітньої дитини, та набуття рішенням суду законної сили, забезпечити позов шляхом накладення арешту на банківські рахунки відкриті в усіх установах банків на ім`я ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) у межах суми позовних вимог 7 500 000,00 грн.;

- допустити негайне виконання Ухвали про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив наступне.

Станом на дату звернення з даною заявою до Суду, ОСОБА_3 (Відповідач) нараховано та виплачено перший етап одноразової грошової допомоги у розмірі 1/5 частини (3 000 000,00 гривень), від загальної суми призначеної суми та щомісячно нараховується та виплачується 300 000,00 гривень.

У випадку задоволення позовних вимог у ОСОБА_1 (Позивача) виникає право на призначення та отримання частини одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Одночасно внаслідок задоволення даного позову коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, збільшиться. Це зумовлює необхідність перерозподілу суми одноразової грошової допомоги, яка була виплачена ОСОБА_3 як члену сім`ї у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_5 , в рівних частинах між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В свою чергу предметом позову у даній справі, крім іншого, є позовна вимога майнового характеру про стягнення коштів , таким чином у разі задоволення позовної вимоги, а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн.

ОСОБА_1 повинен отримати частину одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у пропорції від загального розміру одноразової грошової допомоги (тобто у сумі частки: 7 500 000 гривень).

Невжиття відповідного заходу забезпечення позову у разі тривалого розгляду справи може призвести до порушення інтересів неповнолітнього ОСОБА_1 , оскільки в майбутньому буде неможливо виконати судове рішення, позаяк наявний обґрунтований ризик вважати, що у випадку продовження нарахування та виплат одноразової грошової допомоги Відповідачу, розподіл та стягнення відповідних часток між членами сім`ї загиблого військовослужбовця, може бути суттєво ускладнено, або унеможливлено.

Таким чином, представник позивача вважає, що наявний реальний спір між сторонами, а також наявний ризик виникнення істотних труднощів у майбутньому в стягненні коштів із Відповідача та в отриманні ОСОБА_6 частини одноразової грошової допомоги і, відповідно, ризик незабезпечення ефективного захисту порушених прав Позивача. Так Позивач може бути позбавлений можливості виконати рішення суду, оскільки існують обґрунтовані ризики: приховування, втрати, витрачання, відчуження будь-яким способом, фізичного знищення, передачі активів у заставу або їх обтяження, переоформлення чи виведення грошових коштів на третіх осіб, здійснення фіктивних правочинів, відкриття нових рахунків або використання рахунків у банківських установах за межами України грошових коштів, що входять до суми вже нарахованої та виплаченої, а також нарахованої, але ще не виплаченої на банківські рахунки Відповідача, одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови № 168. Невжиття судом заходів забезпечення позову створює небезпеку заподіяння шкоди правам та законним інтересам неповнолітнього Позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії».

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 509/2765/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову (постанова Верховного Суду від 21.02.2024 в справі № 201/9686/23, провадження № 61-18173св23).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 сформульовано правовий висновок, відповідно до якого як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.08.2022 у справі № 522/1514/21.

Відповідно, позивач має право заявляти вимогу про забезпечення позову, обравши спосіб, який, на його думку, буде гарантувати виконання рішення суду, винесеного на його користь.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, а наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору.

Відповідно до ч. 6 - 8 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як зазначено у ч. 1, 2, 4 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Предметом спору у цій справі є встановлення факту батьківства та перерозподіл одноразової грошової допомоги між членами сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця та стягнення грошових коштів на користь малолітньої дитини у розмірі 7 500 000,00 грн., тобто вимоги позову направлені на захист майнових прав малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах якого діє адвокат Пересоляк Олександр Сергійович, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 , яка є його матір`ю.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 15.07.2000 року під час перебування у шлюбі у ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), народилась донька ОСОБА_4 , про що 13.09.2000 року, складено відповідний актовий запис № 793 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . На момент народження дитини, батьки у шлюбі не перебували, оскільки 08.12.2003 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що складено актовий запис про розірвання шлюбу № 409.

За ініціативою Позивача у свідоцтві про народження дитини серії НОМЕР_2 внесено відомості про батька (яким є ОСОБА_7 ) відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Отже, батьком дитини записаний неіснуючий чоловік « ОСОБА_7 ». Не зважаючи на юридичне припинення шлюбних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , фактично такі були відновлені після народження сина, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , до квітня 2020 року, про що складено акт про фактичне місце проживання від 12.05.2025 року, виданим Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ЄДИНІ» (), та скріплено підписами сусідів.

Попри відсутність офіційних шлюбних відносин ОСОБА_5 проявляв до ОСОБА_8 батьківську турботу, брав безпосередню участь у його вихованні, цікавився його життям, регулярно відводив сина до дитячого садочка (копія довідки додається), школи, сімейного лікаря (копія довідки додається. Крім того, ОСОБА_5 проводив вільний час з сином, організовував прогулянки (копії фото - додаються). Позивач не перешкоджала у спілкуванні з сином.

Наприкінці 2022 року ОСОБА_5 мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_7 , та зарахований до списків військової частини НОМЕР_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець стрілецької роти, військовослужбовець військової частини НОМЕР_6 загинув під час захисту Батьківщини в Донецькій області, Бахмутському районі, населеному пункті Авдіївка.

Орієнтовно з січня 2025 року ОСОБА_3 (Відповідач) (матір загиблого) виплачується одноразова грошова допомога у частці 1/1 відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168. Пропозицію, щодо розподілу одноразової грошової допомоги між членами сім?ї загиблого (померлого) військовослужбовця за взаємною згодою Відповідач відхилила.

Тобто, позивач довів існування між сторонами спору та існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

У постанові від 12 липня 2022 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21) Верховний Суд виснував, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 5026/1357/2012(925/229/24), від 09 червня 2021 року у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/16866/20, від 13 жовтня 2020 року у справі № 917/273/20, від 14 серпня 2018 року у справі № 916/10/18.

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах, зокрема, від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, зауважував, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача у будь-який момент як розпорядитися коштами, що знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача у будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

У постановах Верховного Суду від 02 серпня 2019 року в справі № 915/538/19 та від 06 листопада 2018 року в справі № 923/560/17 викладена правова позиція, що накладення арешту на грошові кошти відповідачів слід обмежувати розміром ціни позову та можливих судових витрат. Суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру загальної суми позовних вимог та можливих судових витрат.

Сам лише факт відсутності вказаних позивачем відкритих банківських рахунків, майна боржника не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти в межах суми позову, що належить відповідачу, оскільки, як передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до пункту 12 ч. 3, ч. 4-1 розділу І Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 162, поточний рахунок - рахунок (уключаючи рахунок із спеціальним режимом використання), що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Поточні рахунки із спеціальним режимом використання відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що виконуючи судове рішення, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 цього Закону.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Викладені обставини, виходячи з положень ст. 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Накладення судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

Вказане вище узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 вересня 2019 року (справа № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19).

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову та заявлені стороною позивача заходи забезпечення позову є взаємопов`язаними, співмірними, а невжиття вказаних заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом якого він звернувся до суду.

Тож, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів сторони позивача, якою по суті є малолітня дитина, суд вважає за можливе вжити заходи забезпечення позову у виді заборони іншим особам здійснювати платежі відповідачеві та накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у інших осіб банку. Проте, суд не вбачає нормативних підстав задля допущення негайного виконання ухвали про забезпечення позову, оскільки ч. 1, 2, 4 ст. 157 ЦПК України чітко встановлюють порядок виконання узвали суду про забезпечення позову та визначає, що така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження..

Керуючись ст.ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Пересоляка Олександра Сергійовича, який діє за дорученням законного представника ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 308/8597/25, - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони Міністерству Оборони України (Адреса: 03168, Україна, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок, 6 Код E-mail: ), здійснювати нарахування та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) у зв`язку загибеллю ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), під час захисту Батьківщини в Донецькій області, Бахмутському районі, населеному пункті Авдіївка.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах на ім`я ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) у межах розміру суми позовних вимог 7 500 000,00 грн. (Сім мільйонів п`ятсот тисяч гривень 00 копійок).

Роз`яснити всім учасниками справи, що у відповідності до ч. 7 - 10 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Наумова