ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 639/2467/25

провадження № 22-ц/818/3280/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Скрипника Сергія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2025 року у складі судді Марченко В.В.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харкова, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Удачне Покровського району Донецької області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженки міста Харкова та просила внести зміни до актового запису № 306 від 01 червня 2000 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Харкова, зробленого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова (змінено назву на Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) та зазначити батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харкова замість ОСОБА_3 , громадянина України. Прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Харкова, відомості про матір - залишити без змін.

Заява обґрунтована тим, що мати заявника ОСОБА_4 з 1998 по 1999 роки проживала разом однією сім`єю з ОСОБА_5 , тобто перебувала у шлюбних відносинах. Від цих відносин ОСОБА_4 завагітніла та народила дитину- ОСОБА_1 . Сімейне життя не склалось, тому ОСОБА_4 звернулась до друга ОСОБА_5 , ОСОБА_3 із проханням дати новонародженій дитині його прізвище та по-батькові, про що останній не заперечував. У 2011 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали знову спілкуватись, що у подальшому призвело до проживання однією сім`єю на протязі п`яти років. Однак, відносини припинились у 2006 році. ОСОБА_5 ставився до заявника із батьківською любов`ю, всіляко підтримував її матеріально, опікувався її розвитком та вихованням, визнавав факт батьківства, тобто виконував обов`язки батька.

З часом стосунки між ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 поліпшились, вони часто проводили вільний час разом, що підтверджується спільними світлинами та малюнками, які подарувала заявник ОСОБА_5 , які збереглись у нього вдома. Вказані факти підтверджуються письмовими поясненнями матері заявника.

У зв`язку із збройною агресією рф ОСОБА_5 був мобілізований до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій від ушкодження, які були спричинені уламками та вибухами, що підтверджується довідкою про причину смерті №322к/446он від 25.02.2025 року та свідоцтвом про смерть.

Зазначила, про необхідність проведення молекулярно-генетичної експертизи для встановлення комбінованого індексу спорідненості між заявником та біологічним батьком.

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність встановлення факт біологічного батьківства, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 20225 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що заявник фактично просить внести зміни до актового запису про народження і в даному випадку наявний спір про внесення змін до вказаного акту, який розглядається у порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з рішенням представник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на необґрунтованість рішення, просить ухвалу скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що чинне цивільне процесуальне законодавство справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян відносить до юрисдикції цивільного суду. Тобто, рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції, а юридичні факти встановлюються судовому порядку за правилами ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України в якій просить: встановити юридичний факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харкова, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Удачне Покровського району Донецької області стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , уродженки міста Харкова; внести зміни до актового запису № 306 від 01 червня 2000 року про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки міста Харкова, зробленого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова (змінено назву на Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) та зазначити батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Харкова замість ОСОБА_3 , громадянина України.

Заява обґрунтована тим, що мати заявника ОСОБА_4 з 1998 по 1999 роки проживала разом однією сім`єю з ОСОБА_5 , тобто перебувала у шлюбних відносинах. Від цих відносин ОСОБА_4 завагітніла та родила дитину - ОСОБА_1 . Сімейне життя не склалось, тому ОСОБА_4 звернулась до друга ОСОБА_5 , ОСОБА_3 із проханням дати новонародженій дитині його прізвище та по-батькові, про що останній не заперечував. У 2011 році ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали знову спілкуватись, що у подальшому призвело до проживання однією сім`єю на протязі п`яти років. Однак, відносини припинились у 2006 році. ОСОБА_5 ставився до заявника із батьківською любов`ю, всіляко підтримував її матеріально, опікувався її розвитком та вихованням, визнавав факт батьківства, тобто виконував обов`язки батька.

З часом стосунки між ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 поліпшились, вони часто проводили вільний час разом, що підтверджується спільними світлинами та малюнками, які подарувала заявник ОСОБА_5 , які збереглись у нього вдома. Вказані факти підтверджуються письмовими поясненнями матері заявника.

У зв`язку із збройною агресією рф ОСОБА_5 був мобілізований до лав ЗСУ. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 загинув під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій від ушкодження, які були спричинені уламками та вибухами, що підтверджується довідкою про причину смерті №322к/446он від 25.02.2025 року та свідоцтвом про смерть.

Тому виникла необхідність встановлення факту біологічного батьківства, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є біологічною донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним статтею 2 КАС України.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, судова колегі дійшла до висновку, що судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту1 частини першої статті 315 ЦПК України.

Тому суд відмовив ОСОБА_1 , у відкритті провадження помилково.

Відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, та з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 квітня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складений 02 вересня 2025 року.

Головуючий: О.Ю. Тичкова

Судді: О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук