ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7037/25 Справа № 214/8843/23 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року, яке ухвалено суддею Черновою Н.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення складено 29 жотвня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб. Від шлюбних відносин сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після початку повномасштабного вторгнення в Україну вона позивач разом із дочкою виїхали до Польщі, де на даним момент проживають та знаходяться під тимчасовим захистом.

Дочка сторін вступила в Польщі до Гданського Технічного університету. Оскільки форма навчання денна, ОСОБА_4 працювати не має можливості. Позивач утримувала дитину в Польщі до вступу до університету та утримує на даний момент самостійно. Зазначає, що виконувати повністю всі обов`язки по утриманню дочки в чужій країні досить складно, враховуючи, що є батько, який також має утримувати дитину.

Відповідач до досягнення дитиною 18-ти років надавав допомогу добровільно, однак після того, як дочці виповнилося 18 років припинив допомагати, хоча йому відомо про навчання, і у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утриманні дочки відмовляється. Позивач намагалась провести з відповідачем бесіду щодо допомоги дитині під час навчання, на що отримала відповідь, що відповідач не збирається сплачувати аліменти. Він вимагає приїзду позивача в Україну для оформлення розірвання шлюбу між ними, і тоді перерахує на банківську карту дочки матеріальну допомогу. Також зауважила, що відповідач інших осіб на утриманні не має, аліменти нікому не сплачує.

На підставі наведеного вище позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, до досягненню донькою 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх повнолітньої дочки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 13 листопада 2023 року та до досягнення нею 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з рішенням суду, вважає таким, що останнє не відповідає законодавству, винесено з порушенням норм та процесуального права, тому просить його скасувати, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що донька проживає у Республіці Польща у статусі біженця та має право на навчання в учбовому закладі безкоштовно, крім того, на думку відповідача, отримує стипендію та соціальні виплати.

Зазначає, що суд повинен визначити розміру аліментів, які потрібні дитині саме на навчання, а не будь-які витрати, однак позивачкою не доведено потреби дитини саме на навчання: вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання у гуртожитку або оренду житла, тощо.

Крім того, відповідач є військовослужбовцем та просить врахувати той факт, що підтримує доньку матеріально та надсилає грошові кошти на картку дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 вважає доводи апеляційної скарги відповідача безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 14 січня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, який зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 08.10.2016 року Саксаганським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №772 (а.с. 5).

Згідно з довідкою про прийняття іноземця на денну форму навчання, складеною та підписаною 09 серпня 2022 року ректором відділу освіти, професором навчального закладу Марк Джіда та перекладеною перекладачем координатором Інформаційного пункту для громадян Україна міської ради м. Владиславово Шибіцькою Ю.І., встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнята на навчання терміном з 01.10.2022 року до 28.02.2026 року на напрямок: Транспорт та логістика 1 ступеня Інженерія, стаціонарне навчання, 2022/2023 зимовий, на безоплатній основі за перший семестр. Денна форма навчання розпочинається з 01.10.2022 року. Вартість за 7 семестрів навчання становить 31 500 злотий (а.с. 9-11).

Довідками, складеними та підписаними 14.05.2024 року спеціалістом відділу Адміністративних послуг Міської Ради у Владиславово ОСОБА_5 підтверджується, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з березня 2022 року і по цей час проживають в одному з об`єктів для громадян України, які втікають від війни за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 248-249).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи матеріальне становище позивача, яка працює, однак її заробітної плати не вистачає на утримання повнолітньої дочки, матеріальне становище третьої особи, яка навчається на денній формі навчання та не працює, а також матеріальне становища платника аліментів, який є працездатною особою, аліментів на утримання інших осіб не сплачує, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі. На переконання суду, стягнення аліментів в такому розмірі відповідатиме потребам ОСОБА_3 у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу, засадам розумності, справедливості та співмірності. Будь-яких доказів, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити у їх стягненні, суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання своєї повнолітньої доньки, на період її навчання, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Разом з тим, із висновками суду першої інстанції щодо визначення розміру аліментів, який підлягає стягненню в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), погодитись не можна з огляду на наступне.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів`обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок по застосуваннюст. 199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

З матеріалів справи вбачається, що спільна донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягла 23 років, продовжує навчання у Гданському технічному університету в Республіці Польща, не працює (доказів іншого суду не надано), навчається на денній формі на платній основі, стипендії не отримує (доказів іншого матеріали справи не містять), вартість навчання за 7 семестрів становить 31 500 PLN (семестр 4 500 PLN), у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Отже, повнолітня ОСОБА_3 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27 листопада 1992 року, статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07 серпня 1996 року, статус рішення - остаточне).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюютьсяглавою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Встановленим є той факт, що у зв`язку з навчанням повнолітня донька ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач.

В той же час відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та отримує матеріальне забезпечення, тобто спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Інших дітей чи утриманців не має (доказів зворотного матеріали справи не містять), будь-яких доказів щодо суттєвих проблем зі здоров`ям суду на надано. Також відповідачем не надано суду будь-яких доказів неналежного матеріального стану та неможливість надавати таку допомогу доньці, яка продовжує навчання.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Свою незгоду з ухваленим по справі рішенням відповідач обґрунтовує насамперед тим, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги той факт, що позивачка не надала доказів спільного проживання доньки з нею.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими твердженнями відповідача, оскільки ним не спростовано, що їх спільна донька проживає з позивачкою, крім того, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 СК України, позивач також наділена правом на звернення з відповідним позовом до суду.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для присудження аліментів через те, що позивачка наразі проживає в Польщі, як біженка та користується тимчасовим захистом у цій країні, у зв`язку з чим разом із донькою отримує відповідну допомогу, оскільки перебування позивачки разом із донькою в іншій державі під тимчасовим захистом та отримання допомоги від республіки Польща не звільняє відповідача від обов`язку щодо утримання повнолітньої доньки за умови спроможності ним надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12,13,81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачка ОСОБА_1 доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (придбання необхідної учбової літератури, канцелярського приладдя, продуктів харчування, вартості проїзду, одягу, взуття та іншого), не надала.

Таким чином, доводи позовної заяви в частині присудження аліментів в розмірі 1/4 частини, є безпідставними, оскільки належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме в такому розмірі, позивачкою представлено не було.

Враховуючи, що повнолітня донька сторін продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, враховуючи доводи апеляційної скарги, що позивач не довела вартості витрат, пов`язаних з навчанням, колегія суддів з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен призводити до збагачення, вважає, що аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів.

Посилання відповідача на порушення районним судом порядку подання письмових доказів та їх прийняття до справи не свідчить про незаконність, необґрунтованість рішення суду та не є безумовною підставою для його скасування відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. Малозначними є справи про стягнення аліментів (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягненню нею 23-річного віку, але не більше ніж до закінчення навчання, змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2025 року.

Головуючий

Судді