ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4418/25 Справа № 199/4733/24 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тивоненка Данила Руслановича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року та на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Оранта-Січ" про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ "СК "Оранта-Січ" про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що з вини відповідача 20 серпня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів "TESLA MODEL S", державний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_2 та автомобіля "MAZDA 3" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вина відповідача ОСОБА_1 встановлена постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року у справі №199/7243/23 за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля "MAZDA 3" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ "СК "Оранта-Січ" згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АР/6434390, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн., розмір франшизи - нуль. Згідно з висновком судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ (підготовленого для суду) за №9711/2 від 10 січня 2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "TESLA MODEL S", державний номер НОМЕР_1 , належного позивачу, становить - 242 407 грн. 83 коп.; вартість матеріального збитку - 126 193 грн. 72 коп. Позивач вказує, 12 грудня 2023 року ПрАТ "СК "Оранта-Січ" йому частково було сплачено страхове відшкодування за страховим випадком у розмірі 74 452 грн. 06 коп. В подальшому, після отримання його досудової вимоги, 16 квітня 2024 року ПрАТ "СК "Оранта-Січ" здійснило доплату страхового відшкодування, з урахуванням положень ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, у розмірі 51 741 грн. 66 коп. Тобто, ПрАТ "СК "Оранта-Січ" було виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 126 193 грн. 72 коп. (74 452, 06 грн. + 51 741, 66 грн = 126 193, 72 грн.). Однак, позивач зазначає, повна вартість відновлення його пошкодженого автомобіля становить 242 407 грн. 83 коп. та відповідно, йому не було відшкодовано страховою компанією спричинений відповідачем збиток у розмірі 116 214 грн. 11 коп. Крім того, позивач зазначає, ним були понесені вимушені витрати на послуги евакуатора - 2300 грн. та послуги судового експерта - 6 000 грн. На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на свою користь різницю між загальним розміром шкоди та виплаченим відшкодуванням від ПрАТ "СК "Оранта-Січ" у розмірі 116 214 коп. 11 коп., моральну шкоду у розмірі - 30 000 грн., а також судові витрати по справі, які складаються з витрат на евакуатор у розмірі 2 300 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 116 214 грн. 11 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені витрати зі сплати експертного звіту (оцінка матеріального збитку) у розмірі 6000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені витрати зі сплати послуг евакуатора (оцінка матеріального збитку) у розмірі 2300 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 2000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 січня 2025 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Біжко Ю.О. про ухвалення додаткового рішення у цій справі. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тивоненко Д.Р. просить рішення суду від 12 грудня 2024 року скасувати в частині стягнення витрат на евакуатор у розмірі 2300 грн., витрат зі сплати експертного звіту (оцінка матеріального збитку) у розмірі 6000 грн., матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 116 214 грн. 11 коп. В іншій частині рішення суду від 12 грудня 2024 року не оскаржується. Також в апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тивоненко Д.Р. просить скасувати додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 січня 2025 року, посилаючись в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.367 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість в частині стягнення витрат на евакуатор у розмірі 2300 грн., витрати зі сплати експертного звіту (оцінка матеріального збитку) у розмірі 6000 грн., матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 116 214 грн. 11 коп., однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з"ясування обставин, що мають значення для справи, у порушення норм процесуального права, оскільки рішення суду було ухвалено при заочному розгляді справи, відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, та обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, за змістом зазначеної норми закону саме володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності його вини у її заподіянні. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність по використанню яких є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування є позасудовою процедурою здійснення такого страхового відшкодування, яка не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к.

У постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц Велика Палата Верховного Суду фактично визначила два окремих (відмінних один від одного) випадки, за яких є можливим відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності: 1) пропуск строків, передбачених статтею 37 Закону 2) ситуація, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (стаття 1194 ЦК України).

З постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року у справі №199/7243/23 вбачається, 20 серпня 2023 року о 17 год. 19 хв. ОСОБА_1 в районі електроопори № 77 по вул. Сонячна Набережна у м. Дніпрі керував транспортним засобом "MAZDA 3", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та порушивши вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, при зміні напрямку руху не переконався в безпечності маневру, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем "TESLA MODEL 3", державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с.199).

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року у справі №199/7243/23 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.с.199).

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля "TESLA MODEL 3", державний реєстраційний номер НОМЕР_5 (а.с.129, 130).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "MAZDA 3" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ "СК "Оранта-Січ" згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР/6434390, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн., розмір франшизи - нуль, строк дії з 07 вересня 2022 року по 06 вересня 2023 року включно (а.с.133).

12 грудня 2023 року ПрАТ "СК "Оранта-Січ" було частково сплачено страхове відшкодування за страховим випадком на користь ОСОБА_2 у розмірі - 74 452 грн. 06 коп. (а.с.168).

Згідно висновку №9711/2 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 січня 2024 року, за замовленням ОСОБА_2 , встановлено вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) нанесеного власнику автомобіля "TESLA MODEL S", державний номер НОМЕР_1 ,, пошкодженого внаслідок ДТП становить 126 193 грн. 72 коп., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "TESLA MODEL S", державний номер НОМЕР_1 , склала - 242 407 грн. 83 коп. (а.с.134-162).

16 квітня 2024 року, після отримання досудової вимоги ОСОБА_2 , ПрАТ "СК "Оранта-Січ" здійснило доплату страхового відшкодування, з урахуванням положень ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, у розмірі - 51 741 грн. 66 коп. (а.с.169).

Таким чином, ПрАТ "СК "Оранта-Січ" було виплачено страхове відшкодування на користь позивача в загальному розмірі 126 193 грн. 72 коп. (74 452, 06 грн. + 51 741, 66 грн = 126 193, 72 грн.).

Однак виплачена позивачеві сума страхового відшкодування не покриває у повному розмірі фактичний розмір матеріального збитку завданого позивачу у розмірі 242 407 грн. 83 коп., відповідно до висновку №9711/2 судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 січня 2024 року.

Таким чином, невідшкодований розмір матеріального збитку завданого позивачу становить 116 214 грн. 11 коп.

Слід зазначити, згідно полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів №АР/6434390, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 160 000 грн., розмір франшизи - нуль, строк дії з 07 вересня 2022 року по 06 вересня 2023 року включно (а.с.133).

ПрАТ "СК "Оранта-Січ" було виплачено страхове відшкодування на користь позивача в загальному розмірі 126 193 грн. 72 коп.

Таким чином, ПрАТ "СК "Оранта-Січ" в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну, який становить 160 000 грн., не доплачена сума страхового відшкодування у розмірі 33 806 грн. 28 коп., (160 000 грн - 126 193 грн. 72 коп. = 33 806 грн. 28 коп.) та вказана сума не підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

Отже, матеріальна шкода заподіяна позивачеві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача становить

82 407 грн. 83 коп. (242 407 грн. 83 коп.(завдана матеріальна шкода) - 126 193 грн. 72 коп. (виплачене страхове відшкодування) - 33 806 грн. 28 коп. (не доплачена страховою компанією сума страхового відшкодування) = 82 407 грн. 83 коп.)

Стосовно витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та витрат на евакуатор колегія судді зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 24 листопада 2023 року ФОП ОСОБА_3 отримало від позивача ОСОБА_2 6000 грн. за складення експертного звіту (оцінка матеріального збитку) (а.с.171).

Відповідно до квитанції №EH9P-C9HK-368E-2H47 від 26 вересня 2023 року позивач ОСОБА_2 сплатив на рахунок ОСОБА_4 суму 2300 грн. за послуги евакуатора (а.с.170).

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6000 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження та витрати на евакуатор у розмірі -

2 300 грн.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для задоволення вказаних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та витрати на евакуатор є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Стосовно стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. слід зазначити наступне.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги від 23 листопада 2023 року, укладений між адвокатом Біжко Ю.О. та ОСОБА_2 , додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 23 листопада 2023 року; акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 23 грудня 2024 року; платіжну інструкцію №@2PL458695 від 26 січня 2024 року на суму 30 000 грн.(а.с.183-187).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідач в апеляційній скарзі просить відмовити у стягненні з нього на користь позивача витрат на правову допомогу у цій справі (а.с.60-65).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що відповідач просив відмовити у стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про зміну розміру витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зменшити їх розмір з 5000 грн. до 3000 грн., що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 січня 2025 року змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір з 5000 грн. до 3000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тивоненка Данила Руслановича - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Оранта-Січ" про відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди в оскарженій частині - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 82 407 грн. 83 коп., витрати зі сплати експертного звіту (оцінка матеріального збитку) у розмірі 6000 грн., витрати зі сплати послуг евакуатора (оцінка матеріального збитку) у розмірі 2300 грн.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 січня 2025 року - змінити в частині розміру стягнутих з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) витрат на правову допомогу, зменшивши їх розмір з 5000 грн. до 3000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 16 вересня 2025 року.

Повний текст постанови складено 17 вересня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова