Справа № 188/1916/24
Провадження № 2/188/596/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Лисяк А.Є.

за участю:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 27.09.2002 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку. Підставою для розірвання шлюбу позивач зазначає відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння. Зазначає, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем вони проживають окремо тривалий час, спільного господарства не ведуть, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, який наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу категорично заперечувала, підтвердила, що дійсно в зв`язку з війною вони проживають окремо з чоловіком, але вона вважає, що їх шлюб не припинив своє існування і після закінчення війни їх стосунки обов`язково налагодяться.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши відповідача в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач та відповідач дійсно перебувають у шлюбних відносинах з 27.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Від цього шлюбу мають повнолітню доньку. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо, припинили шлюбні відносини. Позивач зазначає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе, в зв`язку з різними поглядами на життя та на сімейні відносини.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що дійсно з початку війни вони з чоловіком проживають окремо, але вона бажає зберегти шлюб.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Так, за клопотанням відповідача судом було надано строк на примирення, між тим, після спливу встановленого судом строку примирення між сторонами не відбулось, позивач наполягає на розірванні шлюбу, що підтверджується його заявою, яка надійшла до суду 17.09.2025 року.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя.

Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї.

Підсумовуючи, суд вважає, що позов обґрунтований, шлюб між сторонами існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, примирення між сторонами неможливе, оскільки протягом строку, наданого судом, примирення не відбулось, неповнолітніх дітей подружжя не має, позивач не виявив бажання примиритись та наполягає на розірванні шлюбу, а примушування до шлюбу є недопустимим, а тому, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам однієї із сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права кожного, що має істотне значення, відтак шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу, але оскільки відповідач заперечувала проти розірвання шлюбу та не заявляла про намір щодо зміни прізвища у разі розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для його зміни.

Керуючись ст.ст. 110-113 СК України, ст.ст. 258, 259, 263, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27.09.2002р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 53, - розірвати.

Відповідачу ОСОБА_1 залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, - « ОСОБА_3 ».

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра