ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/2004/24

Головуючий у першій інстанції Шевченко І. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1132/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

секретар: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Ніжинської міської ради Чернігівської області як орган опіки та піклування

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (суддя Шевченко І.М.), ухвалене у м.Ніжин,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та участі в її вихованні; визначити позивачці такі дні побачень з онукою: перші та треті вихідні (субота неділя) кожного місяця з 11-00 год. суботи до 18-00 год. неділі; щороку 11 листопада, в день народження онуки, з 11-00 год. до 14-00 год. з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; щороку 22 лютого, в день народження позивачки, з 14-00 год. до 19-00 год. з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; щороку 25 вересня, в день народження сім`ї у день одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з 14-00 год. до 19-00 год. з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; щороку 19 червня, в день народження батька онуки, з 11-00 год. до 19-00 год.; щороку 21 червня, у день пам`яті (загибелі) батька онуки, з 11-00 год. до 19-00 год.; щороку 29 серпня, в День пам`яті Захисників України, з 11-00 год. до 19-00 год.; щороку 01 жовтня, в День захисників і захисниць України, з 11-00 год. до 19-00 год. з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; щороку 06 грудня, у День Збройних Сил України, з 11-00 год. до 19-00 год. з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; щороку в третю неділю червня, в День батька, з 11-00 год. до 19-00 год.; щороку 25 грудня, на Різдво, з 11-00 год. до 17-00 год.; щороку на Новий Рік з 11-00 год. 01 січня до 11-00 год. 02 січня; щороку на Великдень з 11-00 год. до 17-00 год; дозволити позивачці у зазначені дні та години побачень забирати ОСОБА_3 до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності відповідачки; дозволити позивачці зустрічатися з ОСОБА_3 у закладах освіти без попереднього погодження з відповідачкою з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; дозволити позивачці забирати ОСОБА_3 до себе додому без присутності відповідачки кожного року в період зимових канікул на 4 дні підряд, у період весняних канікул на 3 дні підряд, у період літніх канікул на 28 днів підряд або періодично, не менше, ніж на стільки днів, та брати дитину на відпочинок чи оздоровлення біля моря, річки чи озера, в горах тощо. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є бабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у шлюбі, укладеному між сином позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 25 вересня 2015 року. Сім`я сина проживала разом з ОСОБА_1 . Син позивачки загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 13 листопада 2023 року відповідачка разом з дитиною залишила місце проживання та переїхала проживати до іншого чоловіка. За доводами ОСОБА_1 , після переїзду ОСОБА_2 почала перешкоджати їй зустрічатися та спілкуватися з онукою, брати участь у її вихованні. Позивачка вважає, що відповідачка намагається розірвати будь-які зв`язки дитини з родиною загиблого батька, що суперечить інтересам самої дитини.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2025 року позов задоволено частково; зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні та участі у вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначено ОСОБА_1 способи участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення днів зустрічей із дитиною з урахуванням бажання дитини, її стану здоров`я, за місцем проживання баби за попередньою домовленістю між бабою та матір`ю, за наступним графіком: -перші і треті вихідні (субота неділя) кожного місяця з 11-00 год. суботи до 18-00 год. неділі; -щороку 11 листопада, в день народження онуки, з 11-00 год. до 14-00 год., з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини; -щороку 22 лютого, в день народження позивачки, з 14-00 год. до 19-00 год., з урахуванням її графіку навчально-виховного процесу; -щороку 25 вересня, в день народження сім`ї в день одруження ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , з 14-00 год. до 19-00 год., з урахуванням її графіку навчально-виховного процесу; -щороку 19 червня, в день народження батька ОСОБА_3 , з 11-00 год. до 19-00 год.; -щороку 21 червня, в день пам`яті (загибелі) батька онуки, з 11-00 год. до 19-00 год.; -щороку 29 серпня, в День пам`яті Захисників України, з 11-00 год. до 19-00 год.; -щороку 01 жовтня, в День захисників і захисниць України, з 11-00 год. до 19-00 год., з урахуванням її графіку навчально-виховного процесу; -щороку 06 грудня, в День Збройних сил України, з 11-00 год. до 19-00 год., з урахуванням її графіку навчально-виховного процесу; -щороку у третю неділю червня, в День батька, з 11-00 год. до 19-00 год.; -щороку 25 грудня, на Різдво, з 11-00 год. до 17-00 год.; -щороку на Новий Рік з 11-00 год. 01 січня до 11-00 год. 02 січня; -щороку на Великдень з 11-00 год. до 17-00 год. Рішення суду мотивовано тим, що в добровільному порядку сторони не досягли згоди щодо порядку спілкування баби з онукою та участі в її вихованні, відповідачка чинить перешкоди позивачці в реалізації її права на спілкування з онукою та участь у її вихованні. Стороною відповідачки не доведено, що спілкування позивачки з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Натомість встановлення і підтримання тісного емоційного зв`язку між бабою та онукою буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і баби, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що перешкод у побаченні чи спільного відпочинку відповідачка позивачці не чинить і такого факту не було встановлено в судовому засіданні. На думку відповідачки, суд порушив її право як матері, на визначення виховання дитини, оскільки своїм рішенням частково передав право спілкування бабусі без безпосереднього погодження з матір`ю, яка виховує дитину одиноко без участі батька. Вважає, що суд обмежив ОСОБА_2 у вільному розпорядженні часом дитини, встановив графік, який зобов`язує відповідачку підлаштовувати плани дитини під вимоги бабусі. Звертає увагу, що суд не взяв до уваги висновок третьої особи, яка виходила з прав самої дитини. Також ОСОБА_2 вказує, що суд не взяв до уваги зміну місця проживання матері і дитини, відповідно не було залучено як третю особу орган опіки та піклування виконавчого комітету Городнянської міської ради, яким не було надано висновок по суті заявленого спору. Крім того, не було враховано думку самої дитини і стану її здоров`я.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_4 (а.с.9).

25 вересня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено шлюб (а.с.8 зворот), в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув (а.с.11 зворот).

Відповідно до довідки ОСББ «Остерська фортеця» від 04 березня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 (власник), ОСОБА_3 (онука), ОСОБА_2 (невістка) (а.с.11).

З 27 вересня 2024 року місце проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.230, 231).

Згідно з довідкою Служби у справах дітей Городнянської міської ради від 25 серпня 2025 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не проживає (а.с.241).

29 січня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до директора Ніжинської гімназії №2 із заявою, в якій просила надавати змогу бачитися зі своєю донькою ОСОБА_3 , ученицею 1Б класу, у приміщенні гімназії зі сторонніми особами (у тому числі бабусею) тільки із її особистої згоди (а.с.12), а 01 лютого 2024 року до директора гімназії звернулася ОСОБА_1 із заявою про неперешкоджання спілкуватися з онукою (а.с.12 зворот).

Згідно з листом Ніжинської гімназії №2 від 29 лютого 2024 року з метою вирішення проблемної ситуації між ОСОБА_1 (бабусею учениці 1-Б класу Конончук Є.Д.) та ОСОБА_2 (матір`ю учениці 1-Б класу ОСОБА_3 ) вони були запрошені до гімназії для спільної розмови у присутності керівника (директора) гімназії. Під час спілкування директор наголосила, що в першу чергу в даній ситуації повинні враховуватися інтереси дитини. Оскільки відносини між онукою та бабусею довірливі, з метою забезпечення емоційної рівноваги та уникнення стресового стану дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди у питанні спілкування та зустрічей ОСОБА_6 з бабусею ОСОБА_1 (за попереднім телефонним повідомленням матері ОСОБА_2 ) (а.с.13).

Відповідно до листа служби у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 15 лютого 2024 року начальником сектора профілактики правопорушень серед дітей проведено бесіду з ОСОБА_2 та роз`яснено, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання; рекомендовано мамі не чинити перешкоди у спілкуванні бабусі зі своєю онукою, ОСОБА_3 (а.с.13 зворот).

За зверненням позивачки службою у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської ради 01 березня 2024 року складено Акт обстеження умов проживання, яким встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 створено належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини (а.с.14 зворот 15).

Згідно з відомостями, викладеними в характеристиках ОСОБА_3 , наданими за місцем навчання дитини, мати бере активну участь у житті доньки, цікавиться її навчанням та позакласним життям (а.с.38-42). При цьому і бабуся ОСОБА_7 відвідує дитину, приходить на її виступи та позакласні заходи.

У висновку психолога ОСОБА_8 від 21 жовтня 2024 року зазначено, що ставлення дитини до бабусі є складним і багатогранним. Важливо враховувати емоційні потреби дитини, які відповідають її віку. Рекомендовано враховувати потреби та бажання самої дитини стосовно діяльності дитини у вільний час, де сама дитина зазначає, що хоче грати з друзями, оскільки має чимало активностей (гуртки), окрім школи (а.с.91-93).

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради №538 від 07 листопада 2024 року затверджено висновок, яким виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за можливе встановити ОСОБА_1 графік побачення з онукою, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , один раз на тиждень щоп`ятниці, забираючи дівчинку зі школи та повертаючи дитину в родину матері щосуботи о 18 год. 00 хв. Всі знаменні для сім`ї дати, канікули за узгодженістю з мамою та за бажанням дитини (а.с.116-118).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У частинах першій, другій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині другій статті 2 СК України визначено, що цей Кодекс регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним з найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі «Johansen v. Norway», § 78).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ від 25 листопада 2014 року у справі «Kruskic v. Croatia», §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ від 05 березня 2019 року у справі «Bogonosovy v. Russia», § 82).

Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини викладені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15 (провадження № 61-14491сво20).

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Узявши до уваги наявність перешкод у вільному спілкуванні між бабою та онукою, врахувавши вік дитини, її інтереси, відсутність протиправних дій баби стосовно онуки, бажання бачитися, піклуватися про неї та виховувати її, суд першої інстанції дійшов цілком правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка не чинить будь-яких перешкод у побаченні чи спільному відпочинку баби з онукою, не можуть бути підставою для відмови суду у захисті й реалізації прав, передбачених частиною другою статті 159, частиною першою статті 263 СК України - визначенні способів участі баби у вихованні дитини, місця і часу їх спілкування.

Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 742/1716/23 (провадження № 61-17035сво23).

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, обставини чинення перешкод позивачці в реалізації її права на спілкування з онукою та участь у її вихованні підтверджуються заявою ОСОБА_2 на ім`я директора Ніжинської гімназії №2, в якій вона просила лише за її попередньої згоди надавати можливість дитині зустрітися зі сторонніми особами, у тому числі з бабою, та показаннями свідка про те, що під час святкування Дня святого Миколая мати забрала дитину, незважаючи на її бажання залишитися у баби.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкуванні та участі у вихованні онуки ОСОБА_3 .

Аргументи ОСОБА_2 про те, що суд частково передав право спілкування позивачці без безпосереднього погодження з відповідачкою і обмежив у вільному розпорядженні часом дитини, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції зазначив, що ухвалення відповідного рішення без урахування, зокрема думки матері дитини (відповідачки) є неможливим, і визначив способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні онуки за попередньою домовленістю між бабою та матір`ю дитини.

Натомість колегія суддів апеляційного суду вважає слушними доводи ОСОБА_2 про те, що вона у визначені судом святкові та пам`ятні дати також має право бути разом із дочкою і її право у цьому випадку є переважним, встановлений судом першої інстанції графік порушує збалансованість участі матері у вихованні дитини та спілкування дитини з рідними всередині родини.

З урахуванням викладеного, а також висновку виконавчого комітету Ніжинської міської ради №538 від 07 листопада 2024 року, в якому визначено доцільність зустрічей з онукою, ОСОБА_3 один раз на тиждень щоп`ятниці, забираючи дівчинку зі школи та повертаючи дитину в родину матері щосуботи о 18 год 00 хв., а всі знаменні для сім`ї дати, канікули за узгодженням з мамою та за бажанням дитини, рішення суду першої інстанції належить змінити в частині визначених ОСОБА_1 способів участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_3 , встановивши наступний порядок:

-перша і третя п`ятниця кожного місяця, забираючи дитину ОСОБА_3 після закінчення її навчально-виховного процесу та повертаючи в родину матері ОСОБА_2 щосуботи о 18-00 год.;

- щороку 12 листопада з 15-00 год. до 17-00 год., з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини ;

- щороку 22 лютого з 17-00 год. до 19-00 год., з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини;

- щороку 19 червня з 17-00 год. до 19-00 год.;

- щороку 25 грудня з 15-00 год. до 17-00 год.;

- щороку на Великдень з 15-00 год. до 17-00 год.;

- щороку в період зимових канікул дитини на 3 дні поспіль;

- щороку в період літніх канікул дитини на 7 днів поспіль з можливістю брати разом із собою для відпочинку і оздоровлення дитини біля моря, річки чи озера, в горах.

За матеріалами справи встановлено, що в якості третьої особи позивачка визначила виконавчий комітет Ніжинської міської ради як орган опіки і піклування (за місцем реєстрації дитини), який і надав до суду першої інстанції висновок про розв`язання спору щодо участі бабусі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з онукою ОСОБА_3 .

За доводами апеляційної скарги, після зміни адреси проживання дитини судом не був залучений як третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Городнянської міської ради і ним не було надано висновок по суті заявленого спору.

Протокольною ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 серпня 2025 року до участі у справі залучено Орган опіки та піклування Службу у справах дітей Городнянської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, та зобов`язано його надати апеляційному суду висновок щодо розв`язання спору щодо участі бабусі у вихованні та спілкуванні з онукою.

Проте Служба у справах дітей Городнянської міської ради повідомила про те, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає.

При цьому згідно з наданими Державною прикордонною службою України на запит апеляційного суду відомостями ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 з січня 2025 року неодноразово виїжджала за межі України. Зокрема, 09 липня 2025 року вони перетнули державний кордон і відомості про їхнє повернення на територію України відсутні.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі підтвердила своє проживання разом з донькою на даний час за кордоном.

10 вересня 2025 року до суду апеляційної інстанції представником позивачки подано клопотання про відстрочення виконання рішення суду, в якому, посилаючись на лист Державної прикордонної служби України від 28 серпня 2025 року, просить відстрочити виконання рішення в частині встановленого графіку зустрічей ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3 до закінчення або припинення дії воєнного стану на території України, передбачивши натомість спілкування баби з онукою в режимі відеозв`язку, а також шляхом письмового спілкування в будь-якому з загальнодоступних месенджерів.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_3 наразі перебуває за межами території України, колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне задовольнити вказане клопотання і відстрочити виконання рішення суду в частині встановленого графіку зустрічей ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3 до закінчення або припинення дії воєнного стану на території України і доповнити резолютивну частину рішення абзацом четвертим наступного змісту «До закінчення або припинення дії воєнного стану на території України ОСОБА_2 забезпечити спілкування дитини ОСОБА_3 з бабою ОСОБА_1 в режимі відеозв`язку тривалістю до 1 години щосуботи, а також шляхом письмового спілкування в будь-якому із загальнодоступних месенджерів, таких як «Viber», «WhatsApp», «Telegram», «Signal» з урахуванням бажання дитини, її стану здоров`я, режиму дня та навчально-виховного процесу дитини.»

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 квітня 2025 року змінити в частині визначених ОСОБА_1 способів участі у спілкуванні та вихованні онуки ОСОБА_3 , встановивши наступний порядок:

-перша і третя п`ятниця кожного місяця, забираючи дитину ОСОБА_3 після закінчення її навчально-виховного процесу та повертаючи в родину матері ОСОБА_2 щосуботи о 18-00 год.;

- щороку 12 листопада з 15-00 год. до 17-00 год., з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини ;

- щороку 22 лютого з 17-00 год. до 19-00 год., з урахуванням графіку навчально-виховного процесу дитини;

- щороку 19 червня з 17-00 год. до 19-00 год.;

- щороку 25 грудня з 15-00 год. до 17-00 год.;

- щороку на Великдень з 15-00 год. до 17-00 год.;

- щороку в період зимових канікул дитини на 3 дні поспіль;

- щороку в період літніх канікул дитини на 7 днів поспіль з можливістю брати разом із собою для відпочинку і оздоровлення дитини біля моря, річки чи озера, в горах.

Відстрочити виконання рішення суду в частині встановленого графіку зустрічей ОСОБА_1 з онукою ОСОБА_3 до закінчення або припинення дії воєнного стану на території України.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом четвертим наступного змісту «До закінчення або припинення дії воєнного стану на території України ОСОБА_2 забезпечити спілкування дитини ОСОБА_3 з бабою ОСОБА_1 в режимі відеозв`язку тривалістю до 1 години щосуботи, а також шляхом письмового спілкування в будь-якому із загальнодоступних месенджерів, таких як «Viber», «WhatsApp», «Telegram», «Signal» з урахуванням бажання дитини, її стану здоров`я, режиму дня та навчально-виховного процесу дитини.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції..

Повний текст постанови складено 18 вересня 2025 року.

Головуючий: Судді: