Провадження № 2/761/7229/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Сухині А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість:

- за договором позики №79924843 в сумі 25 312,26 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79924843.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за договором позики №79924843 від 31.05.2024 року, укладеним із відповідачем.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за договором позики становить: 7 824,50 грн. - заборгованість за кредитом, 1 643,15 грн. - заборгованість по відсоткам, 15 844,61 грн. - заборгованість за пенею, а загальна сума заборгованості складає 25 312,26 грн.

Так як відповідач не виконує власні зобов`язання за договорами та грошові кошти не повертає, позивач для захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено договір позики №79924843, згідно якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалось надати ОСОБА_1 позику в сумі 4 100,00 грн. строком на 14 днів зі сплатою 1,5% на день.

Позивач не надав доказів, що на виконання положень п. 1 Договору суму позики було перераховано на банківський рахунок Позичальника.

Також позивач не звертався до суду з клопотанням про витребування доказів на підтвердження факту перерахування коштів на картковий рахунок відповідача.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №14/06/21.

Позивач зазначає, що відповідно до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за договором позики №79924843 від 31.05.2024 року, укладеним із відповідачем.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначає позивач, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №79924843 становить: 7 824,50 грн. - заборгованість за кредитом, 1 643,15 грн. - заборгованість по відсоткам, 15 844,61 грн. - заборгованість за пенею, а загальна сума заборгованості складає 25 312,26 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не підтвердив факт отримання кредитних коштів.

Однак, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а отже не є належним доказом існування боргу.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

Крім того, варто зазначити, що суд позбавлений можливості встановити чи дійсно до позивача перейшло право вимоги за договором позики №79924843, укладеними із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу 14/06/21, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивач надав витяги з Реєстрів боржників до Договорів, які в порушення умов Договорів та чинного законодавства підписані лише представником позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не надав доказів, що відповідачу були надані в розпорядження грошові кошти, не надано доказів, що до позивача перейшло право вимоги за договором №79924843 від 31.05.2024 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула