Провадження № 2/537/1441/2025
Справа № 537/3796/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.09.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача ТОВ «Він Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Він Фінанс» заборгованість за Кредитним договором №278576 від 23.08.2018 в розмірі 22 086 грн. 25 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір та витрати на оплату правничої допомоги.
Вимоги позову мотивовані тим, що 23.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №278576, відповідно до умов індивідуальної частини якого відповідач отримав позику в сумі 7 000 грн. 00 коп. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7 000 грн. 00 коп., однак відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Він Фінанс». Представник позивача вказує, що загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 16 875 грн. 88 коп., що складається із основного боргу в розмірі 3 999 грн. 00 коп., суми за процентами в розмірі 2 159 грн. 46 коп. та суми боргу за пенею і штрафами в розмірі 10 317 грн. 42 коп.
Договір про надання фінансового кредиту №278576 від 23.08.2018 було укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (яку відповідно до протоколу загальних зборів №1706 від 05.07.2024 перейменовано на ТОВ «Він Фінанс») укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12.04.2018 укладено додаткову угоду №12 та на виконання договору факторингу підписано реєстр права вимоги №13 від 18.02.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №278576 від 23.08.2018, перейшло до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (яку відповідно до протоколу загальних зборів №1706 від 05.07.2024 перейменовано на ТОВ «Він Фінанс»).
Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, у зв`язку із чим він має заборгованість перед позивачем, представник ТОВ «Він Фінанс» і вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 10.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача ТОВ «Він Фінанс» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно змісту позову, просив суд розглянути справу за його відсутності та вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надав суду пояснень про причини неявки, відзив на позов до суду не надав.
Відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву на адресу суду не направив, позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України , згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону
Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №278576, відповідно до умов пункту 1.1. індивідуальної частини якого відповідач отримав позику в сумі 4 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Відповідно до пункту 1.2. вказаного кредитного договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування кредитом: 0,018 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом (6,57 %) річних у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.4 цього Договору, починаючи з наступного дня після дня надання кредиту.
Відповідно до пункту 1.2. вказаного кредитного договору, строк дії договору 30 днів, але в будь якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Кредит надається строком на 30 днів.
Згідно із пунктом 1.7. вказаного кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Авенутс Україна». Підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Відповідно до пункту 2.4. вказаного кредитного договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Як встановлено в судовому засіданні, вказаний договір укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
За викладених обставин, із врахуванням вказаних норм чинного законодавства, суд вважає доведеною обставину укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» Договору №278576 від 23.08.2018 про надання фінансового кредиту.
Відповідно до наявних в матеріалах справи письмових доказів, а саме повідомлення ТОВ «Авентус Україна» за вих..№4407/25-Е від 09.05.2025 та за вих..№5591-ВП від 07.05.2025, 23.08.2018 ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» був здійснений успішний переказ коштів на картку відповідача ОСОБА_1 маска картки НОМЕР_1 , код авторизації 209216, на суму 4 000 грн. 00 коп.
Згідно наявних письмових матеріалів справи, 12.04.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено Договір факторингу №1, за умовами пункту 2.1. якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було відступлено права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до змісту пункту 2.2. Договору факторингу №1 від 12.04.2018, разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів №1706 від 05.07.2024 та наказу директора ТОВ «Фінансова компанія «Доаіра та Гарантія» Романенка М. №55-к від 25.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейменовано на ТОВ «Він Фінанс».
За змістом Реєстру прав вимог №13, на виконання Договору факторингу №1 від 12.04.2018, до ТОВ «Авентус Україна» (ТОВ «Він Фінанс») перейшло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 278576, сума заборгованості 6 158 грн. 46 коп.
Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За таких обставин суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ «Він Фінанс» прав вимоги до боржників про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказаними у відповідних Реєстрах боржників, зокрема до ОСОБА_1 .
Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №278576 від 23.08.2018, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним договором в розмірі 16 875 грн. 88 коп., яка складається із суми боргу за тілом кредиту в розмірі 3 999 грн. 00 коп., суми боргу за відсотками в розмірі 2 159 грн. 46 коп., суми боргу за пенею та штрафами в розмірі 10 317 грн. 42 коп.
Окрім того, позивачем нараховано суми збитків з урахуванням 3% річних в розмірі 1 520 грн. 22 коп., суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 3 690 грн. 15 коп.
Відповідно до вимог частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
На підставі вказаних норм чинного законодавства та досліджених письмових матеріалів справи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання відповідачем свого зобов`язання, що випливає з кредитного договору, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки, статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Він Фінанс» судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача суду надано: договір №33 від 22.03.2024 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської»; Додатковою угодою до Договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.05.2025, згідно змісту якого загальна вартість робіт наданих послуг і виконаних робіт склала 5 000 грн. 00 коп.; детальний опис робіт (наданих послуг) згідно Договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 та додаткової угоди б/н від 22.03.2024 до нього, згідно змісту якого загальна вартість робіт наданих послуг і виконаних робіт склала 5 000 грн. 00 коп.
За викладених вище обставин, приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, а також враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо позовної вимоги про стягнення витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 5 000 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 634, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного Кодексу України, суд , -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Він Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Діана Олександрівна Зоріна