судді Верховного Суду у Касаційному цивільному суді
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ситнік О. М., розглянув в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадаструу Київській області, треті особи - зазначені у відповідній постанові Верховного Суду, про визнання незаконним та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Обухівське» на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року, і постановою від 13 серпня 2024 року, крім іншого, скасував лише оскаржувану постанову та передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Водночас з рішенням колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду не можу погодитися з огляду на наступне.
Короткий зміст позовних вимог
1. У вересні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Обухівське» (далі - ПрАТ Обухівське) звернулося до суду із вказаним позовом у якому, просило визнати недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» № 365 від 08 грудня 2015 року (далі - спірне розпорядження Обухівської РДА), здійснити розподіл судових витрат.
2. Свої позовні вимоги ПрАТ «Обухівське» обґрунтовує тим, що у відповідності до державних актів на право постійного користування землею (серії ІІ-КВ: від 13 лютого 1996 року № 003262 та № 003263, від 19 лютого 1996 року № 003264), виданих Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області, Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та Обухівською міською радою Обухівського району Київської області, Державному підприємству радгоспу-комбінату «Обухівський» (далі - ДП РК «Обухівський») були передані в користування 2 164,6 га, 1 327,0 га та 1 687,9 га земель (разом: 5 179,5 га) в межах цих районів згідно з планом користування.
3. Публічне акціонерне товариство «Обухівське» (далі - ПАТ «Обухівське») є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Обухівське» (далі - ВАТ «Обухівське»), яке засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05 травня 2006 року № 14-25-7/1 шляхом перетворення ДП РК «Обухівський» у ВАТ «Обухівське» відповідно до Законів України від 04 березня 1992 року № 2163-XII «Про приватизацію державного майна» та від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства». ПАТ «Обухівське» змінило свою назву на ПрАТ «Обухівське» рішенням Загальних зборів акціонерів від 18 жовтня 2013 року.
4. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» від 28 березня 2012 року № 385 позивачу, як правонаступнику ДП РК «Обухівський», надано дозвіл на розроблення проєкту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього підприємства згідно із зазначеними трьома державними актами на право постійного користування землею.
5. 28 травня 2012 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) був укладений договір на створення (передачу) науково-технічної документації № 6-1, який передбачав виконання робіт по розробці проєкту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради - Обухівського району Київської області. Зокрема, у відповідності до наданого позивачем завдання ФОП ОСОБА_1 розробила проєкт №1, який 28 листопада 2012 року позивач подав на погодження в управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр ) в Обухівському районі (далі - Проєкт № 1). Однак цей проєкт не був ані погоджений, ані повернутий позивачу. Водночас позивач був повідомлений, що цей проєкт землеустрою приєднаний до матеріалів кримінального провадження у якості речового доказу.
6. У процесі судового оскарження рішення сесії Обухівської районної ради від 27 грудня 2013 року позивач дізнався, що в листопаді-грудні 2013 року ФОП ОСОБА_1 нібито виготовила проєкт приватизації земель ПАТ «Обухівське» № 2 (далі - Проєкт № 2) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області, який не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема не містить завдання на складання проєкту землеустрою всупереч пункту «а» абзацу 2 статті 49 Закону України від 22 травня 2003 року № 858-IV «Про земелеустрій» (у актуальній редакції далі - Закон про землеустрій), оскільки позивач, як постійний землекористувач, такого завдання їй не надавав.
7. Також позивачу стало відомо, що Проєкт № 2 містить технічне завдання на виконання робіт від 02 грудня 2013 року, яке затвердив голова зборів товариства - ОСОБА_2 , який не мав на це повноважень, оскільки не є замовником відповідної землевпорядної документації. Відповідно до частини першої статті 26 Закону про землеустрій замовниками документації із землеустрою можуть бути лише органи державної влади, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі. До жодної з цих категорій ОСОБА_2 не належить.
8. Факт виготовлення та передання стороннім особам Проєкту № 2 був встановлений Господарським судом Київської області відповідно до його рішення від 22 квітня 2016 року у справі № 911/2149/14, залишеного в силі постановами Київського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2016 року та Вищого господарського суду від 01 березня 2017 року. Цим судовим рішенням відмовлено ФОП ОСОБА_1 у задоволенні її позову до ПАТ «Обухівське» про стягнення коштів за виготовлення Проєкту № 2.
9. Проєкт № 2 не відповідає вимогам статей 1, 29, 49 Закону про землеустрій і не міг бути затверджений спірним розпорядженням Обухівської РДА без згоди позивача, який є землекористувачем відповідних земель, у тому числі без прийняття рішення товариством про надання дозволу ОСОБА_2 на замовлення Проєкту № 2 та/або без завдання ПАТ «Обухівське» на виготовлення нового проєкту приватизації зазначених земель, без погодження цим товариством Проєкту № 2, а тому не може вважатись належно оформленою документацією із землеустрою щодо відповідних земель.
10. До того ж на момент складання Проєкту № 2, його передачі клопотанням ФОП ОСОБА_1 на завтердження до Обухівської РДА Київської області була чинною ухвала Господарського суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі № 911/2149/14 про забезпечення позову, якою було заборонено Управлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагенства у Київській області та/або ФОП ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проєктів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проєктів землеустрою щодо земель, які знаходяться у постійному користуванні ПАТ «Обухівське» на підставі зазначених державних актів.
11. 03 грудня 2015 року позивач звернувся до Обухівської РДА Київської області з листом № 750, у якому містилось прохання повернути обидва проєкти розпаювання земель ПАТ «Обухівське», і наголошував на тому, що він уповноважував ФОП ОСОБА_1 на розробку лише Проєкту № 1, а вчинені нею дії з Проєктом № 2 є незаконними, що Проєкт № 2 не відповідає вимогам Закону, оскільки не містить завдання замовника на розробку цього проєкту землеустрою, не був погоджений працівниками ПАТ «Обухівське», Держгеокадастром.
12. Попри це 08 грудня 2015 року спірним розпорядженням Обухівської РДА був незаконно затверджений Проєкт № 2 щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське». Доданий до цього проєкту Протокол № 1 від 30 листопада 2013 року підписаний лише ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не є працівниками та/або пенсіонерами ПАТ «Обухівське» і прізвища яких відсутні в списку осіб, що мають право на земельну ділянку (частку, пай) в процесі приватизації земель цього товариства.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
13. Рішенням від 30 квітня 2021 року Обухівський районний суд Київської області відмовив у задоволенні позову.
14. Суд першої інстанції мотивував своє судове рішення тим, що не знайшов підстав вважати спірне розпорядження Обухівської РДА таким, що суперечить законодавству України. Відповідно до цього він залишив без задоволення клопотання представника ФОП ОСОБА_1 - адвоката Клапчука Ф. П. про застосування строку позовної давності, оскільки вважав відсутнім саме порушення права, за захистом якого звернувся позивач.
Короткий зміст судових рішень апеляційного суду
15. Постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року апеляційна скарга ПрАТ «Обухівське» була задоволена частково - рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року скасоване та ухвалене нове рішення про задоволення позову.
16. Апеляційний суд встановив, що спірне розпорядження Обухівської РДА суперечить законодавству України.
17. Згідно із ухвалою Господарського суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі № 911/2149/14 було заборонено Управлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагенства у Київській області та/або ФОП ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проєктів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проєктів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні ПрАТ «Обухівське» на підставі державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № № 003262, 003263, 003264. Цей захід забезпечення був скасований лише ухвалою Київського апеляційного господарського суду у справі № 911/2149/14 від 13 жовтня 2016 року.
18. Спірним розпорядженням Обухівської РДА був затверджений Проєкт № 2, який поданий до Обухівської РДАголовою ініціативної групи ПАТ «Обухівське» - ОСОБА_2 , яка не є органом управління позивача та не наділена правом вчиняти будь-які дії від його імені. Отже ініціативна група не мала повноважень отримувати від виконавця розроблений проєкт приватизації земель та не мала повноважень клопотати перед Обухівською РДА про його затвердження. Зокрема, Проєкт № 2 містить технічне завдання на виконання робіт від 02 грудня 2013 року, затверджене головою зборів ОСОБА_2 , проте суду не надані об`єктивні докази наявності у нього таких повноважень, оскільки він не є замовником землевпорядної документації за змістом абзацу першого статті 26 Закону про землеустрій. До того ж спірне розпорядження Обухівської РДА містить посилання на те, що воно прийняте за результатами розгляду клопотання ФОП ОСОБА_1 від 01 грудня 2015 року № 12-1, тобто поданого під час дії відповідної заборони, передбаченої ухвалою Господарського суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі № 911/2149/14 щодо подібних дій.
19. Отже, позивач як постійний землекористувач зазначених земельних ділянок не надававтехнічне завдання на виконання робіт саме від 02 грудня 2013 року, не подавав Проєкт № 2 на затвердження до Обухівської РДА. Відсутні об`єктивні докази погодження Проєкту № 2 загальними зборами ПАТ «Обухівське» у заявленій кількості учасників цього товариства відповідно до наявного у судовій справі Списку його членів, що мають права на відповідні земельні ділянки. Затвердження Проєкту № 2 відбулось за клопотанням ФОП ОСОБА_1 , поданим нею у період дії зазначеної судової заборони у господарській справі № 911/2149/14.
20. Апеляційний суд не погодився із доводом ФОП ОСОБА_1 про те, що проходження Проєктом № 2 добровільної первинної державної експертизи у Головному управлінні Держземагентства у Київській області (висновок від 25 грудня 2013 року № 1814-16е) підтверджує його належне складання та відповідність вимогам законодавства. Пунктом 11 цього висновку визначено, що Проєкт № 2 оцінюється позитивно при умові врахування зауваження, зазначеного у його пункті 10.1 - приведення усіх документів та матеріалів, доданих до Проєкту № 2, у відповідність до вимог пункту 3.3.2 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03 грудня 2004 року № 391 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Цей пункт, серед іншого, передбачав наявність письмової нотаріально засвідченої згоди землекористувача у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб. Ця вимога виконана не була на момент подання Проєкту № 2 до Обухівської РДА та подальшого його затвердження спірним розпорядженням Обухівської РДА.
21. Висновок суду першої інстанції про те, що більшість третіх осіб вже зареєстрували своє право власності на земельні ділянки, об`єктивними доказами по справі не підтверджені та є припущенням. Водночас сам по собі факт можливої реєстрації права власності на окремі земельні ділянки, здійсненої на підставі спірного розпорядження Обухівської РДА, не може бути визнаний підставою для відмови у захисті порушеного права постійного землекористувача ПрАТ «Обухівське», а відтак й відмови останньому в позові, оскільки захист прав однієї особи не може відбуватись шляхом порушення охоронюваного законом права іншої.
22. Окремий розділ цієї постанови він присвятив дослідженню питання поважності пропуску позивачем строку позовної давності, встановивши поважність причин пропуску цього строку.
23. Зокрема, апеляційний суд вказав на те, що позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами в порядку цивільного судочинства у вересні 2019 року. Але ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року йому було відмовлено у відкритті провадження. У подальшому ця ухвала була скасована постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року. Апеляційний суд відповідно до матеріалів справи встановив, що ПрАТ «Обухівське» у вересні 2017 року вже зверталося до Господарського суду Київської області з аналогічним позовом (з тим самим предметом і з тих же підстав) до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ФОП ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Київській області про визнання незаконним і скасування спірного розпорядження Обухівської РДА - справа № 911/2650/17.
24. Господарська справа № 911/2650/17 розглядалася судами неодноразово. Після повернення цієї господарської справи Верховним Судом на новий розгляд до суду першої інстанції ухвалою Господарського суду Київської області від 11 вересня 2018 року було задоволене клопотання ФОП ОСОБА_1 - залучені до участі у справі № 911/2650/17 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача фізичні особи. В результаті Господарський суд Київської області ухвалою від 25 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 січня 2019 року, провадження у цій господарській справі закрив, дійшовши висновку про те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має розглядатися за правилами цивільного судочинства в суді загальної юрисдикції, оскільки оскарження спірного розпорядження Обухівської РДА в першу чергу передбачає вирішення прихованого спору з громадянами - суб'єктами приватизації земель, який виник внаслідок паювання, а тому такий спір має приватноправовий характер без ознак господарського спору, оскільки це спір про цивільно-правовий інтерес осіб, які не мають статусу суб`єктів підприємницької діяльності, поза господарськими чи корпоративними відносинами, який пов`язаний з правомірністю підстав набуття громадянами прав на земельні ділянки внаслідок паювання.
25. В подальшому справа № 911/2650/17 була передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яка своєю постановою від 20 серпня 2019 року касаційну скаргу ПАТ «Обухівське» залишила без задоволення, а зазначені судові рішення у справі № 911/2650/17 - без змін.
27. Отже, апеляційний суд виходив з того, що питання визначення юрисдикції у цій справі, яке викликало необхідність його розв'язання Великою Палатою Верховного Суду, не може стати перепоною для захисту позивачем свого права та не свідчить про те, що він ставився недбало до порушення своїх прав та невчасно звернувся до судової системи за його захистом. Тому апеляційний суд вважав, що строк позовної давності пропущений з поважних причин й через це позивачу не може бути відмовлено у захисті його порушеного права.
28. Зазначені висновки апеляційного суду щодо спірного розпорядження Обухівської РДА та застосування строку позовної давності підтримав Верховний Суд у своїй постанові від 15 червня 2022 року у цій справі, здійснивши касаційний перегляд постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 , яку представляв адвокат Клапчук Ф. П., та залишивши цю постанову апеляційного суду без змін.
29. У подальшому адвокат Клапчук Ф. П. звертався до Верховного Суду із касаційними скаргами на цю саму постанову від імені різних фізичних осіб - третіх осіб у справі. Зокрема, ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2022 року поновлений строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року та відкрите касаційне провадження у справі № 372/3482/19 за касаційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , яких представляв адвокат Клапчук Ф. П. Підставою оскарження був пункт 8 частини першої статті 411 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у актуальній редакції далі - ЦПК України).
30. Своєю постановою від 14 грудня 2022 року Верховний Суд частково задовільнив зазначену касаційну скаргу та скасував власну постанову від 15 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2021 року, оскільки дійшов висновку, що у справі не містяться докази належного повідомлення апеляційним судом про судове засідання певного кола третіх осіб - фізичних осіб з числа скаржників. Це єдина підстава з якої Верховний Суд скасував відповідні постанови на підставі імперативної вимоги пункту 8 частини першої статті 411 ЦПК України та передав справу на новий розгляд до апеляційного суду.
31. Постановою Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «Обухівське» задоволено частково: рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року змінене з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови; в іншій частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року залишене без змін.
32. У своїй постанові від 13 липня 2023 року апеляційний суд в черговий раз підтвердив свої правові висновки, які підтверджувались у касаційному порядку Верховним Судом, про те, що спірне розпорядження Обухівської РДА не відповідає законодавству України, а тому наявні підстави для його визнання незаконним та скасування. Однак, без зазначення жодних додаткових аргументів, встановлення додаткових обставин, які б пояснювали помилковість попереднього правового висновку щодо поважності пропуску строку позовної давності позивачем у цій справі, апеляційний суд дійшов геть протилежного висновку про те, що наслідки пропуску строку позовної давності мають бути застосовані, оскільки поважність причин цього пропуску суду позивачем не доведена. При цьому частина третіх осіб підтримала апеляційну скаргу через свого представника, а інша частина була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але до суду не з'явилась. Апеляційний суд у оскаржуваній постанові не уточнював до якої категорії з цих третіх осіб віднесені ті треті особи, через неповідомлення яких про розгляд справи була скасована Верховним Судом попередня постанова апеляційного суду від 10 грудня 2021 року у цій справі.
33. Апеляційний суд переважно сконцентрувався на доводах того, чому він вирішив залишити без розгляду заяву позивача про поновлення строку позовної давності, яку останній подав вже під час апеляційного перегляду справи. Зокрема, апеляційний суд вказав, що позивач під час подання позову і розгляду справи в суді першої інстанції не заявив клопотання про поновлення строку позовної давності та не довів неможливість його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Тому у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для прийняття до розгляду такого клопотання. Водночас загально пославшись на обов`язок позивача доводити поважність причин пропуску строку позовної давності, обов`язок суду встановлювати поважність цих причин та той факт, що позивач не звертався з клопотанням про визнання поважними причин пропуску позовної давності, апеляційний суд дійшов вищезазначеного висновку по суті розгляду справи.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
34. Відповідно до пункту 1.1 статуту ПрАТ «Обухівське», затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів від 20 грудня 2019 року, товариство засноване рішенням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05 травня 2006 року шляхом перетворення ДП РК «Обухівський» у ВАТ «Обухівське» відповідно до законодавства України. ВАТ «Обухівське» було перейменовано на ПАТ «Обухівське» рішенням загальних зборів акціонерів від 18 жовтня 2013 року у зв`язку з приведенням діяльності товариства у відповідність із вимогами законодавства про акціонерні товариства. ПАТ «Обухівське» було перейменоване на ПрАТ «Обухівське» рішенням загальних зборів акціонерів від 20 грудня 2019 року у зв`язку з приведенням діяльності товариства у відповідність із вимогами законодавства про акціонерні товариства. ПрАТ «Обухівське» є правонаступником всіх прав і обов`язків ДП РК «Обухівський».
35. Відповідно до Державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ від 13 лютого 1996 року № 003262 та № 003263, від 19 лютого 1996 року № 003264, виданих Першотравенською сільською радою Обухівського району Київської області, Нещерівською сільською радою Обухівського району Київської області та Обухівською міською радою Обухівського району Київської області відповідно, ДП РК «Обухівський» були передані в користування 2 164,6 га, 1 327,0 га та 1 687,9 га земель в межах згідно з планом користування.
36. Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області від 05 травня 2006 року ДП РК «Обухівський» перетворене у Відкрите акціонерне товариство «Обухівське».
37. 05 березня 2010 року на загальних зборах осіб, які мають право на земельну частку (пай) в процесі розпаювання та приватизації сільськогосподарських угідь ПАТ «Обухівське», було прийнято рішення про розпаювання та приватизацію земель, які перебували у постійному користуванні позивача.
38. Згідно із додатком до протоколу № 2 від 05 березня 2010 року були визначені 839 особи з числа працівників та пенсіонерів ПАТ «Обухівське», які мали право на земельну частку (пай) в процесі про розпаювання та приватизацію земель позивача.
39. Розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28 березня 2012 року № 385 «Про надання дозволу на розроблення проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад» надано дозвіл на розроблення проєкту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні цього товариства, яке є правонаступником ДП РК «Обухівський» на підставі статуту ПАТ «Обухівське», згідно із зазначеними вище державними актами, зареєстрованими в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею від 13 лютого 1996 року № 1, від 19 лютого 1996 року № 26 та від 16 лютого 1996 року № 284, відповідно, розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області.
40. Пунктами 4 та 7 зазначеного розпорядження передбачено, що розроблений проект приватизації земель має бути поданий на розгляд та погодження комісії при Обухівській райдержадміністрації з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність чи користування на території Обухівської міської ради, Козинської селищної ради, Григорівської, Долинянської, Красненської, Щербанівської, Великодимитровицької, Германівської, Деремезнянської, Копачівської, Краснослобідської, Маловільшанської, Нещерівської, Перегонівської, Першотравенської, Підгірцівської, Семенівської, Старобезрадичівської сільських рад. Встановлений річний строк виконання завдань, зазначених у цьому розпорядженні.
41. 28 травня 2012 року між ПАТ «Обухівське» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір на створення (передачу) науково-технічної документації № 6-1, відповідно до якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе виконання робіт по розробці проєкту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради Обухівського району Київської області. До цього договору додане підписане його сторонами Завдання на виконання робіт по розробці відповідного проєкту землеустрою.
42. 28 листопада 2012 року Голова правління ПАТ «Обухівське» Наковалов І. П. листом № 689 звернувся до начальника управління Держкомзему в Обухівському районі щодо погодженням проєкту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» (Проєкт № 1), а 27 лютого 2013 року листом № 03-15/920 начальник управління Держкомзему в Обухівському районі повідомив позивача, що цей проєкт землеустрою був переданий до прокуратури Обухівського району Київської області. За повідомленням органу досудового слідства в подальшому цей проєкт приєднаний до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.
43. Розпорядженням Обухівської РДА «Про внесення змін до розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації від 28 березня 2012 року № 385» від 21 жовтня 2013 року № 370 пункт 7 розпорядження Обухівської РДА від 28 березня 2012 року № 385 визнаний таким, що втратив чинність.
44. Рішенням загальних зборів членів ПАТ «Обухівське», які працюють у товаристві, а також пенсіонерів з їх числа від 30 листопада 2013 року був погоджений проєкт приватизації земель ПАТ «Обухівське» на території Нещерівської, Першотравенської сільських та Обухівської міської ради Обухівського району Київської області, що розроблений ФОП ОСОБА_1 на підставі: 1) розпоряджень Обухівської РДА від 28 березня 2012 року № 385 та від 21 жовтня 2013 року № 370 з висновками: Управління культури і туризму від 30 серпня 2012 року № 11/1655, Державного підприємства «Київлісгосп» від 26 вересня 2012 року № 02-735, Управління водних ресурсів у місті Києві та Київській області від 01 листопада 2012 року № 1078, Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» від 08 грудня 2012 року № 01-12/281, Української корпорації «Тваринпром» від 20 вересня 2012 року № 531, Обухівського водопровідно-каналізаційного підприємства від 08 грудня 2012 року № 236; 2) охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини від 30 серпня 2012 року № № 12/16-04, 12/16-05, 12/16-06. Цим проєктом визначені наступні техніко-економічні показники: всього земель ПАТ «Обухівське» згідно із зазначеними державними актами на право постійного користування ДП РК «Обухівський» - 5 179,5 га; землі, що на момент розроблення проєкту перебували в користуванні та власності фізичних та юридичних осіб та які не були враховані при приватизації земель ПАТ «Обухівське», - 1 108,91 га; землі, які були об`єктом проєкту приватизації земель, - 4 070,59 га. (з них: сільськогосподарські угіддя (рілля, сіножаті): 3610,27 га; під господарськими будівлями і дворами: 80,47 га; під господарськими шляхами і прогонами: 34,51 га); ліси та інші лісовкриті площі (в т.ч. полезахисні лісосмуги) - 61,83 га; землі, що використовуються для технічної інфраструктури - 53,37 га; відкритті без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом - 128,60 га; землі водного фонду - 75,01 га; кладовища - 6,87 га; землі історико-культурного призначення - 19,67 га. Загальна площа земель згідно із проєктом, що планується до приватизації, становить 3 068,73га; землі резервного фонду - 541,54 га (15%). Також було погоджене розміщення резервного фонду земель (згідно координат до кадастрового плану проєкту приватизації земель ПАТ «Обухівське» на території Нещерівської, Першотравенської сільських та Обухівської міської ради Обухівського району Київської області), що включаються до резервного фонду, та затверджений проєкт приватизації земель ПАТ «Обухівське» на території Нещерівської, Першотравенської сільських та Обухівської міської ради Обухівського району Київської області.
45. 02 грудня 2013 року ФОП ОСОБА_1 та «головою зборів» (яквстановили суди - ініціативної групи) позивача ОСОБА_2 було підписане Технічне завдання на виконання робіт по розробці проєкту землеустрою щодо приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Першотравенської, Нещерівської сільських рад та Обухівської міської ради Обухівського району Київської області.
46. Згідно із витягом з № 7 позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «Обухівське» від 17 серпня 2012 року, витягом з Єдиного державного реєстру підприємств організацій України, наказом від 22 серпня 2012 року № 44-к Головою правління ПАТ «Обухівське» із зазначеної дати та на час розгляду справи судом був ОСОБА_22 . Належне встановлення цих обставин підтверджується змістом постанови Вищого господарського суду України від 01 березня 2017 року у справі № 911/2149/14.
47. Проєкт приватизації земель із зазначеними вище техніко-економічними показниками пройшов добровільну первинну державну експертизу в Головному управлінні Держземагентства у Київській області (висновок від 25 грудня 2013 року № 1814-16е). Пунктом 11 цього висновку визначено, що Проєкт № 2 оцінюється позитивно при умові врахування зауваження, зазначеного у його пункті 10.1 - приведення усіх документів та матеріалів, доданих до Проєкту № 2, у відповідність до вимог пункту 3.3.2 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Держкомзему України від 03 грудня 2004 року № 391 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Цей пункт, серед іншого, передбачає наявність письмової нотаріально засвідченої згоди землекористувача у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб. Ця вимога виконана не була на момент подання Проєкту № 2 до Обухівської РДА та подальшого його затвердження спірним розпорядженням Обухівської РДА.
48. Рішенням Обухівської районної ради від 27 грудня 2013 року № 428.29.VI був затверджений проєкт приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області, розроблений ФОП ОСОБА_1 , із визначеним проєктом: загальною площею земель, що є об`єктом проекту приватизації - 4 070,59 га; площею земель резервного фонду - 541,54 га; площею земель, передбачених до виділення як земельні частки (паї) - 3 068,73 га.
49. Зазначені обставини також були встановлені рішенням Господарського суду Київської області від 17 березня 2015 року у справі № 911/2149/14, яке було залишене у цій частині без змін постановою Вищого господарського суду України від 12 серпня 2015 року, та рішенням Господарського суду Київської області від 04 березня 2016 року у справі № 911/68/16, яке постановою Київського апеляційного господарського суду від 24 травня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 27 липня 2016 року теж залишене без змін.
50. Відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 12 серпня 2015 року у справі № 911/2149/14 скасована постанова Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2015 року у частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог про визнання недійсним рішення Обухівської районної ради «Про затвердження проекту приватизації земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Першотравенської та Нещерівської сільських рад Обухівського району Київської області» від 27 грудня 2013 року № 428.29.VI, а рішення Господарського суду Київської області від 17 березня 2015 року у цій частині залишене в силі. Тобто суд касаційної інстанції визнав законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про визнання недійсним зазначеного рішення Обухівської районної ради від 27 грудня 2013 року № 428.29.VI. Постанова Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2015 року залишена без змін у частині первісних позовних вимог про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 виконати передбачені договором на створення (передачу) науково-технічної документації від 28 травня 2012 року № 6-1 роботи по розробці проєкту землеустрою щодо приватизації відповідних земель ПАТ «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та передати результати цих робіт. У частині зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 постанова Київського апеляційного господарського суду від 11 червня 2015 року та рішення Господарського суду Київської області від 17 березня 2015 року скасовані - справа передана у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
51. Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 05 червня 2014 року у справі № 911/2149/14 було заборонено Управлінню Держземагенства в Обухівському районі Київської області, Головному управлінню Держземагенства у Київській області та/або ФОП ОСОБА_1 здійснювати будь-які дії та приймати будь-які рішення з питань надання дозволу на розробку проєктів землеустрою, затвердження або погодження будь-якої технічної документації та/або проєктів землеустрою щодо земель, які знаходяться в постійному користуванні ПАТ «Обухівське» на підставі державних актів на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № № 003262, 003263, 003264.
52. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2016 року у справі № 911/2149/14 скасовані зазначені заходи забезпечення позову.
53. Розпорядженням Обухівської РДА від 08 грудня 2015 року № 365 «Про затвердження проекту приватизації земель публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» відповідно до статей 17, 22, 25, пункту 4 статті 186, пункту 8 Перехідних положень Земельного кодексу України, статті 49 Закону про землеустрій, статті 11 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», статей 21, 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» був затверджений проєкт приватизації земель ПАТ «Обухівське», розташованих в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад Обухівського району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 1 розпорядження), а також вказано Управлінню Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області зберігати відповідну землевпорядну документацію з приватизації в установленому законодавством порядку (пункт 2 розпорядження). Це розпорядження містить посилання на те, що воно прийняте за результатами розгляду клопотання ФОП ОСОБА_1 від 01 грудня 2015 року.
54. Наявний у матеріалах затвердженого Проєкут № 2 Протокол загальних зборів членів ПАТ «Обухівське» № 1 від 30 листопада 2013 року, підписаний лише ОСОБА_2 та ОСОБА_23 .
55. Судам не були надані докази, які б спростовували факт того, що обидва не були на момент підписання відповідних документів ані працівниками, ані пенсіонерами ПАТ «Обухівське».
56. Оскільки касаційний перегляд цієї справи стосується питання застосування строку позовної давності апеляційним судом, а факт незаконності спірного розпорядження Обухівської РДА вже неодноразово був встановлений судами, у тому числі апеляційним судом в оскаржуваній постанові, Верховний Суд звертає особливу увагу на обставини, що стосується питання застосування строку позовної давності.
57. Позивач у вересні 2017 року вже звертався до Господарського суду Київської області з аналогічним позовом (з тим самим предметом і з тих же підстав) до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, треті особи: ФОП ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру у Київській, області про визнання незаконним і скасування спірного розпорядження Обухівської РДА - справа № 911/2650/17, яка розглядалась судами неодноразово.
58. Зокрема, рішенням Господарського суду Київської області від 22 листопада 2017 року у справі № 911/2650/17, яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного Господарського суду від 12 квітня 2018 року, в задоволенні позову ПАТ «Обухівське» було відмовлено. Однак Верховний Суд своєю постановою від 03 серпня 2018 року частково задовольнив касаційну скаргу ПАТ «Обухівське» - скасував ці судові рішення та передав справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.
59. Ухвалою Господарського суду Київської області від 11 вересня 2018 року було задоволене клопотання ФОП ОСОБА_1 - залучені до участі у справі № 911/2650/17 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача фізичні особи.
60. У справі № 911/2650/17 виникли спори щодо належної юрисдикції її розгляду, які остаточно розв'язала Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 серпня 2019 року - касаційну скаргу ПАТ «Обухівське» залишила без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 25 вересня 2018 року, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17 січня 2019 року, про закриття провадження у цій справі (має розглядатись у цивільній юрисдикції) - без змін.
61. У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позов у цивільній юрисдикції.
62. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року у справі, що розглядається, відмовлено у відкритті провадження за позовом позивача через те, що суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність розгляду спору в порядку господарського судочинства. Ця ухвала скасована постановою Київського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року з посиланням на обставини розгляду справи № 911/2650/17 та врахуванням предмету позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
63. У серпні 2023 року до Верховного Судунадійшла касаційна скарга ПрАТ «Обухівське» на постанову Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності та ухвалити в цій частині нове рішення, яким рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року скасувати, апозов задовольнити.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
64. Як на підставу касаційного оскарження ПрАТ «Обухівське» посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України. Зокрема, апеляційний суд не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, від 02 квітня 2019 року у справі № 902/326/16, від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18, від 18 грудня 2019 року у справі № 906/190/19, від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц. А також помилково застосував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 та у справі № 911/3677/17.
65. ПрАТ «Обухівське» звертає увагу на те, що під час нового перегляду справи у суді апеляційної інстанції треті особи та відповідачі нові аргументи та доводи щодо підстав апеляційного оскарження суду не надавали.
66. Після усного заявлення представником ФОП ОСОБА_1 у суді першої інстанції про застосування строку позовної давності позивач надав пояснення поважності причин пропуску цього строку з посиланням на докази, наявні у матеріалах справи, та її обставини. Заява позивача була не клопотанням про поновлення строку позовної давності, а клопотанням про визнання поважними причин пропуску позовної давності. Апеляційний суд мав оцінити поважність пропуску строку позовної давності з урахуванням фактичних обставин справи. Закон не встановлює з чиєї ініціативи суд визначає причини пропуску позовної давності поважними та на якій стадії судового розгляду. Однак апеляційний суд самоусунувся від власної оцінки поважності причин пропуску строку позовної давності.
67. Позивач звернувся за захистом своїх прав у межах господарської юрисдикції відповідно до відомих йому обставин, які існували на момент такого звернення, однак незалежно від його волі після відкриття господарського провадження та тривалого розгляду господарської справи № 911/2650/17 внаслідок поведінки відповідачів у тій справі змінилося коло осіб, залучених до справи, що викликало спір щодо юрисдикції розгляду спору, який врешті вирішила лише Велика Палата Верховного Суду, вказавши на цивільну юрисдикцію.
(2) Позиція інших учасників справи
68. 03 червня 2025 року до Верховного Суду надійшло заперечення на касаційну скаргу від ФОП ОСОБА_1 , яке за своїм змістом є відзивом. Враховуючи те, що вказаний відзив на касаційну скаргу подано з порушенням строку, визначеного Верховним Судом для його подання, колегія суддів залишає його без розгляду.
69. Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву; пояснень) на касаційну скаргу не скористалися.
ПОЗИЦІЯ СУДДІ-ДОПОВІДАЧА
70. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).
71. Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права (пункт 1) та обов`язковість судового рішення (пункт 7).
72. Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
73. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України). Глава 5 ЦПК України присвячена врегулюванню питання доказів та доказування. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.
74. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
75. Частини перша та друга статті 141 ЦПК України передбачають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розподіл інших судових витрат здійснюється відповідно до результатів розгляду судом позову (задоволення, відмова, часткове задоволення).
76. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішенняабо ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
77. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
78. Частина третя статті 141 ЦПК України визначає критерії, якими керується суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, зокрема значення справи для сторін, поведінку сторони під час розгляду справи тощо.
79. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
80. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частини перша та друга статті 367 ЦПК України).
81. Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 409 ЦПК України).
82. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 ЦПК України межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (згідно із частиною першою статті 412 ЦПК України).
83. Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи (стаття 417 ЦПК України).
84. Підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у певних випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (згідно із пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
85. Переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частини перша та друга статті 400 ЦПК України).
86. Пункт 8 частини першої статті 411 ЦПК України передбачає в імперативному порядку, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
87. Згідно із пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (у актуальній редакції далі - ЦК України) одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
88. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).
89. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина перша статті 256 ЦК України).
90. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини третя-п`ята статті 267 ЦК України).
91. У постанові від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності (пункт 118). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 та у справі № 911/3677/17. Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим (пункт 122).
93. По-перше, у оскаржуваній постанові апеляційний суд з посиланням на практику ЄСПЛ сам зазначив, що у контексті правової оцінки інституту позовної давності важливим залишається, у тому числі принцип забезпечення юридичної визначеності та остаточності судових рішень.
95. Апеляційний суд, посилаючись на постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (без зазначення дати її прийняття - 12 жовтня 2017 року) у справі № 913/656/15, не звернув увагу на те, що частина четверта статті 264 ЦПК України та аналогічні положення ЦПК України не стосуються постанов цього суду як джерела правових висновків, а у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц Велика Палата Верховного Суду встановила неподібність правовідносин зі справою № 913/656/15 та відмовилась задовольняти заяву про перегляд ухвали відповідного суду саме у справі № 706/1272/14-ц. Також у цій постанові від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц Велика Палата Верховного Суду підтвердила правові висновки, наведені у пункті 95 цієї окремої думки. Зокрема, у її пунктах 23.7 та 23.8 зазначено, що питання щодо поважності причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не встановлює, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропуску позовної давності поважними.
96. Відсутність клопотання про поновлення строку позовної давності у випадку, коли після відкриття провадження у справі до суду заявлене клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, не звільняє суд від обов'язку оцінки поважності причин пропуску цього строку в межах можливого з урахуванням статті 2 ЦПК України. Сконцентрувавшись на встановленні пропуску строку позовної давності, поясненні обов'язку позивача доводити поважність причин цього пропуску, підстав залишення без розгляду заяви позивача щодо цього строку, яку він змушений був подати, реагуючи на хід розгляду справи, апеляційний суд хоч і зазначив власний обов'язок щодо оцінки поважності причин такого пропуску, але фактично самоусунувся від цього, проігнорувавши власні попередні висновки, встановлені обставини справи, у тому числі преюдиційні.
97. Як вже було зазначено, апеляційний суд у цій справі вже встановлював поважність причин пропуску відповідного строку позовної давності. Верховний Суд не спростовував ці висновки та передавав справу апеляційному суду на новий розгляд абсолютно з інших підстав. Нові аргументи та обставини, які б спростовували попередній висновок апеляційного суду з цього питання ним не визначені та не встановлені. Отже, апеляційний суд, посилаючись на принципи юридичної визначеності та остаточності судових рішень, сам порушив їх, оскільки фактично допустив повторний розгляд справи у аспекті строку позовної давності без доведених на те підстав, не вказуючи та не пояснюючи які помилки він усунув саме у цьому питанні.
98. По-друге, погоджуюся, як це вже робив Верховний Суд у цій справі, із першочерговим висновком апеляційного суду про поважність підстав пропуску позивачем відповідного строку позовної давності та вважає, що апеляційний суд при цьому надав правильну оцінку у цьому контексті існуючій практиці ЄСПЛ, виправдано уникнув надмірного судового формалізму, дотримався вимог ЦПК України щодо дослідження цього питання.
99. У постанові від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19 Верховний Суд зазначив, що подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності не перериває перебігу позовної давності, але, разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.
100. Аналогічна зазначеній правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі № 902/326/16 та від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18. Ця позиція підтримана Великою Палатою Верховного Суду й у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, у пункті 123 якої вказано, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо.
101. Відповідний правовий висновок підтриманий Верховним Судом й у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 906/190/19, у якій Верховний Суд також виснував, що обмеження доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, має враховувати конкретні обставини справи.
102. Факт незаконності спірного розпорядження Обухівської РДА в повному обсязі встановлений, зокрема, апеляційним судом. У касаційному порядку цей висновок апеляційного суду не оскаржується, порушення норм процесуального права під час встановлення відповідного факту Верховному Суду не наведене та не доведене.
103. Також звертаю увагу, що у цій справі оскаржується спірне розпорядження Обухівської РДА, а не розпорядження ФОП ОСОБА_1 . Це розпорядження стосується безпосередньо прав позивача, а не прав ФОП ОСОБА_1 .Водночас Обухівська РДА у цій справі не заявляла про застосування наслідків пропуску позовної давності, а відповідну заяву зробив представник виключно ФОП ОСОБА_1 . Однак у справі відсутні докази повноважень ФОП ОСОБА_1 представляти або захищати права та відстоювати у суді правильність виконання обов`язків Обухівської РДА.
104. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 вже звертала увагу, зокрема на те, що для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 (наслідки спливу позовної давності) ЦК Українипоняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута конкретна правова вимога позивача. З огляду на це у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності.
105. За таких обставин вважаю наявні підстави для висновку про невідповідність постанови Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року та рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року вимогам статті 263 ЦПК України, що передбачає їх скасування та ухвалення власного рішення про задоволення позову.
З огляду на викладене, керуючись, зокрема статтею 2 ЦПК України, вважаю, що правильним було б рішення Верховного Суду про часткове задоволення касаційної скарги з ухваленням власного рішення Верховного Суду у цій справі про: 1) скасування постанови Київського апеляційного суду від 13 липня 2023 року та рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року; 2) задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Обухівське» до Обухівської районної державної адміністрації Київської області - визнання незаконним та скасування розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області «Про затвердження проекту приватизації земель Публічного акціонерного товариства «Обухівське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах Обухівської міської, Нещерівської та Першотравенської сільських рад» від 08 грудня 2015 року № 365.
Суддя В. В. Пророк