Справа №333/3359/25
Провадження №2/333/2822/25
16 вересня 2025 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
В період з 20.08.2018 року відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 29 999,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 20.08.2018 року по 31.03.2021 року.
28.03.2021 року на електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту №1, до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було АТ «ЮНЕКС БАНК». Переможцем електронного аукціону є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1 від 28.03.2021 року.
28.01.2022 року ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідачки повідомлення про відступлення права вимоги №01-22/4522/Ф, яке повернулося відправнику з відміткою на конверті «П закінчення терміну зберігання».
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 504,42 грн. (прострочені проценти за кредитом), а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою суду від 18.04.2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 12.08.2025 року визнано обов`язковою явку представника ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» в судове засідання.
Відповідачка ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У розумінні статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що 16.08.2018 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до АТ «ЮНЕКС БАНК» з анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, відповідно до якої вона просить відкрити поточний рахунок на її ім`я на наступних умовах: сума (кредитний ліміт) 29 999,00 грн.; строк (міс) - 12; річна % ставка - 48%, ціль кредиту ремонт житла.
Підписанням вказаної анкети-заяви відповідачка акцептувала та приєдналася до Публічної пропозиції АТ «ЮНЕКС БАНК» на укладання договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена на офіційному сайті Банку, погодилася з тим, що ця анкета-заява разом з вищевказаною публічною пропозицією та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між клієнтом та банком договір про комплексне банківське обслуговування.
Розмір відновлювальної відкличної кредитної лінії, встановлений на підставі розгляду цієї анкети заяви зазначається у виписці-повідомленні до Договору.
ОСОБА_2 ознайомлена з інформацією про основні умови кредитування, (надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, стандартизована форма), про що підписано паспорт.
Відповідачка отримала платіжну картку № НОМЕР_4 емітовану на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою від 20.08.2018 року.
Щодо відступлення права вимоги
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
На електронному майданчику (електронна торгова система) ТОВ «Смарттендер» відбувся електронний аукціон з продажу лоту № 1 до складу якого входять: Права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб, організатором аукціону та власником активів якого було - АТ «ЮНЕКС БАНК».
Переможцем електронного аукціону є - ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-PS-2021-03-19-000106-1, сформованого 28.03.2021 року.
31.03.2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (фактор) було укладено Договір факторингу №31/03-2021, відповідно до якого фактор зобов`язується за плату передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання акту прийому-передачі прав вимоги за умови отримання клієнтом суми фінансування (п. 2.1). Сторони засвідчують, що грошові кошти, які становлять суму фінансування, перераховані фактором в безготівковій формі на рахунок клієнта у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором шляхом їх безготівкового зарахування в сумі 4 850 000,00 грн. на рахунок клієнта (п. 3.1.).
Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФЇНАНС» щодо відповідачки підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є Додатком № 1 до Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року, актом прийому-передачі прав вимоги від 31.03.2021 року до вказаного договору факторингу та платіжним дорученням №63 від 31.03.2021 року.
31.01.2022 року позивачем було направлено повідомлення ОСОБА_2 про відступлення права вимоги.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про відступлення права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення ОСОБА_2 про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора.
Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.02.2018 року, справа № 278/1679/13-ц.
Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У судовому засіданні представник позивача повідомила, що до ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було відступлено право вимоги виключно в частині прострочених відсотків на суму 14 504,42 грн.,нарахування яких відображено у виписці по особовому рахунку відповідачки за період з 20.08.2018 року по 31.03.2021 року (починаючи зі сторінки 18 зазначеної виписки).
Водночас, дослідивши вказану виписку, суд дійшов до висновку, що фактична сума заборгованості за простроченими відсотками становить 4 064,41 грн., а не 14 504,42 грн., як зазначено у позовній заяві.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Позивачем не надано розрахунку заборгованості, з якого можливо було б встановити суму, на яку нараховувалися відсотки, період їх нарахування та відповідну процентну ставку. У зв`язку з цим суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір заборгованості за простроченими відсотками.
Крім того, згідно виписки по особовому рахунку відповідачки за період з 20.08.2018 року по 31.03.2021 року з ОСОБА_2 стягувалася заборгованість за виконавчим листом №320/5397/19, виданого 18.10.2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду «Д-3», 08.07.2019 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла позовна заява АТ «ЮНЕКС БАНК» про стягнення заборгованості з відповідачки за кредитним договором.
Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.09.2019 року у справі №320/5397/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «ЮНЕКС БАНК» заборгованість за договором про комплексне банківське обслуговування від 16.08.2018 року (договором про комплексне банківське обслуговування №2002.UAH від 20.08.2018 року), яка утворилась станом на 19.06.2019 року.

Отже, банк фактично звернувся з вимогами до позичальника на підставі частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, нарахування відсотків за користування кредитом після 08.07.2019 року є неправомірним, оскільки з цього моменту кредитодавець реалізував своє право на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. У подальшому права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах підлягають захисту шляхом застосування положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає правові наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Між тим, вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, а саме статтею 625 ЦК України позивач не пред`явив.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 14 504,42 грн. є необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в позові було відмовлено в повному обсязі, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 522, 526, 530, 536, 549, 551, 610-612, 617, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 141, 265, 268,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» (місцезнаходження: 01042, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, оф. 1007, код ЄДРПОУ: 42436323) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19.09.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод