Справа № 438/1013/25
Провадження 2/438/440/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 вересня 2025 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Радановича Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Дівчур В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Марія Ткаченко через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №100348654 від 02.09.2021 в розмірі 58567,50 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 02.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір №100348654, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 9500,00 грн та зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за узгодженими процентними ставками за кожен день користування кредитом. 17.12.2021 ТОВ «МІЛОАН» на підставі договору факторингу №17/12-2021-62 відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №100348654, яке в подальшому на підставі договору відступлення права вимоги від 10.01.2023 за №10-01/2023 відступило таке право ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Загальний розмір заборгованості за договором №100348654 від 02.09.2021 станом на день подачі позовної заяви, яку позивач просить стягнути в судовому порядку становить 58567,50 грн, з яких: 9500 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 48117,50 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами, 950 грн заборгованість за комісіями.

Просить позов задовольнити. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного порядку, у відсутності представника позивача.

Ухвалою судді від 09 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала суду про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками були направлені відповідачу рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання. Конверт з рекомендованим повідомленням з ухвалою суду повернувся до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до положень ст.131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.

05.08.2025 через систему «Електронний суд»поступив відзив на позовну заявувід представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому вона просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі, з вимогами позивача не погоджується. Розгляд справи просить проводити у її відсутності та відсутності відповідача. У відзиві зазначає, що заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому розрахунку і тому не підлягають до задоволення. Строк кредитування за договором №100348654 від 02.09.2021 був погоджений та становив 30 днів, тобто до 02.10.2021. За користування кредитом клієнт сплачує 1,25% на добу. Тип процентної ставки фіксований, тому сума нарахованих процентів має бути нарахована таким чином: 9500 грн тіло кредиту * 1,25% * 30 днів = 3562,500 грн. Тобто, 02.10.2021 припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом. Заяви щодо продовження дії договору після 03.09.2021 відповідачем не подавалося. Доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення суми кредиту у порядку, передбаченому кредитним договором, матеріали справи не містять. Також, вказує, що вимоги щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 950 грн є нікчемними відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» та задоволенню не підлягають. Крім цього, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу з 16000 грн до 2564,32 грн, оскільки розрахунок витрат на правничу допомогу є суттєво завищеним та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах.

11.08.2025 представником позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд»подано відповідь на відзив, згідно якої просить позовні вимоги задовольнити повністю та аргументи відповідача відхилити. Зазначає, що у поданому позивачем розрахунку заборгованості чітко визначено з чого складається сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період нарахована. Сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника, тобто сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення додаткових дій. Підписанням договору відповідач погодився на зазначені умови. Щодо нарахування комісії та подальше витребування її від відповідача вважає таким, що цілком відповідає законодавству України, що регулює відносини між позивачем і відповідачем. Зазначає, що сторонами погоджено умови надання юридичної допомоги, тому заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат є лише припущеннями.

Крім цього, 11.08.2025 представником Ткаченко М.М. подано клопотання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою судді від 15.08.2025 клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. задоволено та постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 02.09.2025 на 12:00 год.

28.08.2025 представником ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Німченко А.Р. подано клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою судді від 29.08.2025 клопотання представника позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Німченко А.Р. задоволено та постановлено судове засідання у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором призначене на 02 вересня 2025 року на 12 год 00 хв проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 02.09.2025 розгляд справи відкладено на 10 вересня 2025 року.

10.09.2025 представником позивача Ткаченко М.М. через систему «Електронний суд» надіслано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи.

Крім цього, 10.09.2025 представником позивача Німченко А.Р. надіслано заяву про проведення судового засідання, призначеного на 10.09.2025 без участі представника ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також просить не враховувати клопотання позивача про відкладення розгляду справи, подане 10.09.2025 через підсистему «Електронний суд».

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 639 ЦК України визначено що у випадку, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 Кодексу).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вказаний Закон визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Положеннями ст.3 даного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що 02.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №100348654 в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, 02.09.2021 відповідач ОСОБА_1 ознайомився з умовами та підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пропозицію кредитодавця про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця, а також у особистому кабінеті позичальника на сайті кредитодавця, у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору, порядок укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту).

Підписання позичальником відповідачем ОСОБА_1 вищевказаного електронного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на сайті кредитодавця - відповідає положенням п.6.1, п.6.3, п.6.4 та 6.5 кредитного договору (оферти) №100348654 від 02.09.2021.

Матеріалами справи підтверджено, що 02.09.2021 між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №100348654 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти, у сумі визначеній в п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитними коштами, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, що визначені договором.

Пунктом 1.2. договору про споживчий кредит №100348654 від 01.09.2021 передбачено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 9500 грн.

Відповідно до п.1.3 договору про споживчий кредит надається строком на 30 днів з 02.09.2021 (строк кредитування).

Згідно з п.1.4 договору термін (повернення) кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.10.2021.

Відповідно до п.1.5 договору позичальник за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4512.50 грн. в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 14012.50 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.

Згідно договору комісія за надання кредиту: 950.00 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 % від суми кредиту одноразово (п.1.5.1)

В пункті 1.5.2 договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 3562 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6).

Відповідно до п.2.2.2 договору про споживчий кредит нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору.

Пунктом 2.2.3 договору про споживчий кредит передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору.

Відповідно до п. 2.1 договору про споживчий кредит №100348654 від 02 вересня 2021 року кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до п.3.3.2 позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору.

У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця (п.4.2 договору).

ТОВ «МІЛОАН» повністю виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, надавши йому кредит, шляхом зарахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 (згідно квитанції №), що визнає і сам представник відповідача у поданому відзиві.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №100348654 від 02.09.2021 вбачається, що станом на 25.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає: 58567,50 грн, з яких: 9500 грн - заборгованості за тілом кредиту, 48117,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 950 грн заборгованість за комісіями.

17.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 17.02.2021 року до договору факторингу №17/12-2021-62 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1

10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір факторингу №10-01/2023 згідно умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору факторингу №10-01/2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до умов договору факторингу №10-01/2023 та відповідно до вимог ЦК Україниу зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, тому ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло статусу нового кредитора.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позивач умови укладеного договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 9500 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. Доказів виконання обов`язку по сплаті заборгованості за кредитним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості, поданого позивачем.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про споживчий кредит №100348654 від 02.09.2021 заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає: 58567,50 грн, з яких: 9500 грн - заборгованості за тілом кредиту, 48117,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 950 грн заборгованість за комісіями. При цьому, як вбачається із договору, наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії договору та за процентними ставками, погодженими сторонами в умовах договору, що свідчить про правомірність їх нарахування.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог представник відповідача всупереч статті 81 ЦПК України не надав належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та сплати заборгованості в повному обсязі, не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, а посилання на те, що строк кредитування за договором №100348654 від 02.09.2021 був погоджений та становив 30 днів, тобто до 02.10.2021 та заяви щодо продовження дії договору після 03.09.2021 відповідачем не подавалося спростовуються відповідними умовами договору про споживчий кредит №100348654 від 02.09.2021, зокрема п.2.2.2, п.2.2.3, п.4.2.Умовами договору сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості і таке продовження дії договору (автоматична пролонгація договору) не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Підписавши умови договору відповідач ОСОБА_1 погодився на зазначені у договорі умови.

Тому суд не приймає вказані представником відповідача у відзиві підстави відмови в позові щодо нарахування процентів за кредитом, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на і вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки у встановлений договором строк відповідач не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти за користування кредитом, суд вважає, що у позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом в розмірі 9500 грн. та процентів в розмірі 48117,50 грн, тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення комісії за договором, суд зазначає таке.

Пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит №100348654 від 02.09.2021 передбачено комісію за надання кредиту: 950 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово.

Представник відповідача у відзиві заперечує щодо нарахування комісії, зазначає, що таке нарахування є нікчемними відповідно до частин 1, 2 ст. 11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту один місяць з можливістю його автоматичної пролонгації.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договір не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону.

Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, тому у задоволенні вимог щодо стягнення комісії в сумі 950 грн необхідно відмовити.

Вирішуючи вимогу про розподіл судових витрат, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частин 1-3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16000 грн, які представник відповідача вважає завищеними і просить зменшити їх розмір до 2561,32 грн.

Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представник позивача надає договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024; заявку про надання юридичної допомоги №1337 від 01.05.2025; витяг з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025; прайс-лист з детальним описом робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у статях 137, 141 ЦПК України критерії.

Предметом позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» є стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 58567,50 грн., зокрема тіло кредиту 9500 грн, яка є незначною. Дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю. Підготовка адвокатом позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не вимагали аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, який включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 16000 грн є завищеним, тому з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 2383,10 грн (57617,50 грн х 2422,40 грн / 58567,50 грн).

Керуючись статтями 13, 19, 81, 82, 89, 141, 263-265, 268, 280-283, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №100348654 від 02.09.2021 в розмірі 57617,50 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 9500 грн, прострочена заборгованість за процентами в розмірі 48117,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 2383,10 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м.Київ, вул.Мечнікова, будинок 3, офіс 306, );

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Григорій РАДАНОВИЧ