СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 684/266/24
Провадження № 2/684/2/2025
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2025 року с-ще Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

судді Гринчук С.М.

за участі секретаря судового засідання Олійник Л.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представники позивача адвокати Семенюк К.В., Прус О.О.,

відповідачі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

представник відповідачів - адвокат Лозінський М.В.,

третя особа - Старосинявська селищна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в с-щі Стара Синява об`єднану цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Старосинявська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності,

УСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач покликається на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року серії ВАО №442089 належить на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га (кадастровий номер :01:007:0341); для ведення особистого селянського господарства 0,22 га (кадастровий номер :01:007:0921), які розташовані по АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказані земельні ділянки посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ХМ №056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я ОСОБА_1 Старосинявською селищною радою.

Позивач вказує, що відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 02 вересня 2020 року, земельній ділянці площею 0,06 га, що належить їй на праві власності, присвоєно кадастровий номер :01:007:0341, а відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 05 грудня 2023 року земельній ділянці площею 0,22 га присвоєно кадастровий номер :01:007:0921.

14 грудня 2023 року позивач зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0921.

25 березня 2024 року було здійснено встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921 в натурі (на місцевості) із закріпленням межових знаків в кількості 3 шт. згідно зі списком, однак згідно із ситуаційною схемою вказаної земельної ділянки, складеної ПП «ТЕРН ІНВЕСТ», частину вказаної земельної ділянки площею 0,0263 га фактично використовують ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що на вказаній частині земельної ділянки розташовані незаконно побудовані будівлі: гараж, сарай, а також міститься огорожа з дротяної сітки, що обмежують її права як власника земельної ділянки розпоряджатися нею в повній мірі та використовувати за цільовим призначенням.

Покликаючись на норми статті 376 Цивільного кодексу України позивач стверджує, що вказані будівлі є самочинним будівництвом без її та її матері ОСОБА_4 , яка була власницею даної земельної ділянки до 2003 року, згоди та дозволу.

На думку позивача, ОСОБА_2 безпідставно здійснив самовільний захват вказаної частини її земельної ділянки, використав та досі використовує її за власними вподобаннями.

Позивач вказала також на те, що згідно з Протоколом про встановлення меж земельної ділянки, яка знаходилась у власності матері позивача - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 погодив межі вказаної земельної ділянки.

Зазначила також про те, що технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , який включає в себе гараж та хлів, виготовлений лише 12 травня 2018 року, а право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (шлаковий хлів, цегляний гараж), було зареєстровано лише 02 травня 2019 року.

Звернула увагу на те, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, цільове призначення земельної ділянки площею 0,22 га з кадастровим номером :01:007:0921 - для ведення особистого селянського господарства, що не передбачає будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які збудував ОСОБА_2 .

У зв`язку з викладеним позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будівель: гаража, хліва та огорожі з дротяної сітки на частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921, що належить їй на праві власності, знесення просить провести за рахунок відповідачів. Також просить стягнути судові витрати.

Також, у вересні 2024 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Старосинявської селищної ради про усунення перешкод у здійсненні права власності (арк.спр.1-17, т.6.), у даній справі прийнято до розгляду позовну заяву в частині вимоги про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частини земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:007:0921 площею 0,0263 га, та відкрито провадження у справі, відмовлено у відкритті провадження щодо інших вимог. Обгрунтувавши вказану позовну вимогу, зазначила, що витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частини її земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921 площею 0,0263, яку вона фактично використовує, є кінцевою метою позивача та обґрунтовується задоволенням попередніх вимог щодо незаконного отримання у власність відповідачами земельної ділянки площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Вказує також, що незаконне володіння частиною земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921 площею 0,0263 га підтверджується ситуаційною схемою, складеною Приватним підприємством «ТЕРН ІНВЕСТ» під час встановлення межових знаків 25 березня 2024 року. У зв`язку з викладеним просить задовольнити таку вимогу та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою Старосинявського районного суду від 27 листопада 2024 року об`єднано цивільну справу №684/266/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Старосинявська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності та цивільну справу №684/449/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Старосинявської селищної ради про усунення перешкод у здійсненні права власності в одне провадження (арк.спр.108, т.7).

23 липня 2024 року до суду надійшли відзиви на позов (арк.спр.187-256, т.1) від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , подані через представника адвоката Лозінського М.В., у яких відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Відповідачі категорично заперечили вказані у позовній заяві обставини. Обгрунтовуючи заперечення, вказали, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і на присадибну земельну ділянку з к.н. :01:007:0566, які розташовані по АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 протягом 1982-1985 років здійснив забудову його земельної ділянки, побудувавши житловий будинок та господарські будівлі і споруди за вказаною адресою, що підтверджується відомостями, наявними у технічному паспорті на житловий будинок, згідно з яким до складу домоволодіння ОСОБА_2 увійшов житловий будинок А-1, хлів «Б», підвал «б» та цегляний гараж «В». Вказані об?єкти узаконені та відповідно зареєстровані по даний час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що вбачається з наявних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

На момент забудови земельної ділянки ОСОБА_2 ані позивач, ані її матір ОСОБА_4 , ще не були власниками земельної ділянки площею 0,28 га, а тому жодних їх прав не могло бути порушено відповідачами. Звертали увагу суду на той факт, що як матері позивача, так і позивачеві, державний акт на право приватної власності на землю було видано через значний проміжок часу після проведення ОСОБА_2 будівництва домоволодіння по АДРЕСА_2 : матері позивача державний акт було видано лише 13 липня 1995 року, а позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину державний акт на цю ж земельну ділянку було видано 22 жовтня 2003 року

На переконання відповідачів спір, який виник по даній справі, «штучно» створений позивачем, оскільки, її земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0921, сформована неправильно у державному земельному кадастрі та з порушеннями вимог нормативних документів. Вказане обґрунтовують тим, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної названої земельної ділянки в натурі (на місцевості), яку за замовленням ОСОБА_1 у липні 2020 року було виготовлено ПП «Терн Інвест», містила накладку на сусідню земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566, власником якої є ОСОБА_3 , а тому поверталась названому розробнику для усунення цієї накладки.

Відповідач ОСОБА_3 вказує на те, що рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року у цивільній справі №684/491/21, залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, яким було скасовано державну реєстрацію в державному земельному кадастрі земельної ділянки ОСОБА_3 , оскаржені нею в касаційному порядку та за її касаційною скаргою відкрито касаційне провадження, станом на даний час рішення судом касаційної інстанції ще не ухвалено. Не зважаючи на вказане, 05 грудня 2023 року за заявою ОСОБА_1 було скасовано державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_3 та перенесено її до архівного шару. Незадовго після цього, розробник позивача ПП «Терн Інвест» за принципом екстериторіальності повторно подав Технічну документацію із землеустрою в частині відновлення меж земельної ділянки з к.н.:01:007:0921, в натурі (на місцевості). Вже за наслідками її розгляду державним кадастровим реєстратором Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області було зареєстровано земельну ділянку ОСОБА_1 площею 0,22 га та внесені про неї відомості до державного земельного кадастру за кадастровим номером :01:007:0921.

Відповідачі вважають, що встановлення меж даної земельної ділянки позивача в натурі (на місцевості), що проводив сертифікований інженер-землевпорядник ПП «Терн Інвест», відбулось з порушенням встановленого нормативними актами порядку, зокрема поворотні точки меж земельної ділянки ОСОБА_1 винесені не вірно.

Звернули увагу також на те, що, що в дійсності відсутнє накладення належної ОСОБА_3 присадибної земельної ділянки, з к.н. :01:007:0566, власником якої раніше був ОСОБА_2 , на земельну ділянку ОСОБА_1 з к.н. :01:007:0921. Вказує, що дані обставини були встановлені Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 23 листопада 2023 року, прийнятій за наслідками касаційного розгляду іншої цивільної справи №684/691/18 між тими самими сторонами, де предметом позову ОСОБА_1 було усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, скасування запису про право власності на земельну ділянку та визнання договору дарування недійсним, яке має преюдиційне значення для даної справи .

Окрім того, відповідачі пояснили формування присадибної земельної ділянки та внесення відомостей про неї до державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номера та її приватизації ОСОБА_2 (батьком ОСОБА_3 ). При цьому вказали на те, що маючи намір оформити права на присадибну земельну ділянку, ОСОБА_2 як власник житлового будинку по АДРЕСА_2 , у 2015 році на підставі рішення Старосинявської селищної ради №3 від 18 вересня 2015 року про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), замовив у сертифікованого інженера-земпевпорядника ФОП ОСОБА_5 технічну документацію із землеустрою, яка в подальшому на підставі рішення Старосинявської селищної ради від 02 лютого 2016 року №75 була затверджена та відповідно цим же рішенням дану земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_2 .

Відповідачі вважають, що позивач не надала суду достатніх та достовірних доказів на порушення її прав та обґрунтування заявлених нею вимог, які є безпідставними, а також не надала допустимих доказів існування обставин створення відповідачами будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою позивача.

Відповідач ОСОБА_2 , на його переконання, є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки ще з 02 травня 2019 року перестав бути власником житлового будинку та примадибної земельної ділянки по АДРЕСА_2 у зв`язку з їх даруванням ОСОБА_3

02 серпня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив (арк.спр.31-41, т.2), у якій позивач викладала свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення.

Зокрема, щодо тверджень про те, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, зазначила, що такі вважає безпідставними, оскільки саме йому надана була земельна ділянка для забудови в 1982 році, він здійснював будівництво на цій ділянці, отримував право власності на земельну ділянку та, хоча і подарував домоволодіння своїй дочці ОСОБА_3 , на сьогодні проживає за адресою: АДРЕСА_2 та користується цим домоволодінням в повному обсязі, таким чином порушуючи її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0921 та чинячи перешкоди у здійсненні права власності.

Щодо тверджень представника ОСОБА_3 про відсутність накладення меж земельних ділянок згідно з постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 684/691/18, зазначає, що адвокат Лозінський М.В. цитує у відзиві описані судом позиції скаржника та позивача, а не встановлені фактичні обставини справи. Вважає, що преюдиційного значення набувають лише встановлені судовим рішенням факти, а не правові висновки суду та/або результат розгляду конкретної справи чи викладення аргументів від сторін. Натомість у частині «Фактичні обставини справи» вказаної постанови, яка, як вважає позивач, має преюдиційне значення для даної справи, неодноразово встановлено накладення меж земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У відповіді на відзив позивач також виклала сформовану нею історію оформлення права власності на домоволодіння та земельні ділянки. Вказала при цьому, що відповідно до Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР ОСОБА_6 (чоловіку ОСОБА_4 ) в 1967 році виділена земельна ділянка під забудову площею 0,35 га, яка охоплювала вулиці Матросова та Пархоменка за рахунок земель колгоспу «Здобуток Жовтня» на підставі рішення виконкому Старосинявської районної Ради депутатів трудящих від 25 серпня 1967 року №222. Підкреслює, що ОСОБА_6 належала практично вся земельна ділянка, яка станом на сьогодні на підставі права власності належить ОСОБА_3 . Відповідно до рішення першої сесії XXII скликання Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області від 09 грудня 1994 року №3 «Про право приватної власності громадян на землю» передано у приватну власність ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 - 0,35 га. Згідно з архівним витягом з протоколу засідання колгоспу «Здобуток Жовтня» від 15 квітня 1982 року №7 виділили з присадибної ділянки ОСОБА_4 ОСОБА_2 земельну ділянку 0,05 га під будівництво хати. Окрім того, рішенням першої сесії XXII скликання Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області від 09 грудня 1994 року №3 «Про право приватної власності громадян на землю» ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 виділено 0,08 га. Вказане, як зазначає позивач, підтверджується записами в земельно-кадастровій книзі, з якої вбачається, що загальна площа присадибної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 становить 0,08 га.

Зазначає також, що всупереч законодавству, яке діяло на момент оформлення земельної ділянки, не було погоджено межі земельної ділянки з суміжним землекористувачем ОСОБА_1 при складанні технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) при виділенні земельної ділянки ОСОБА_2 у власність.

Вказувала, що під час розгляду цивільної справи №684/491/21 судом було встановлено порушення прав ОСОБА_1 , що полягало у неможливості внесення відомостей щодо належної їй земельної ділянки до Державного земельного кадастру (формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав), що позбавляло позивача можливості реалізовувати свої права, як власника земельної ділянки на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ХМ №056717 від 22 жовтня 2003 року. У зв`язку з викладеним, рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2023 року у вказаній справі, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, скасовано державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566) із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Позивач вказала також, що приймаючи рішення у справі №684/491/21 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд покликався на обставини, які були встановлені апеляційним судом під час розгляду спору у справі № 684/691/18 у постанові від 26 липня 2022 року, якою було встановлено незаконність набуття у 2016 році ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566 в АДРЕСА_2 , оскільки рішенням Старосинявської селищної ради №75 від 02 лютого 2016 року ОСОБА_2 передано у власність частину земельної ділянки, яка була не вільною, а перебувала у власності ОСОБА_1 , та незаконність укладення в подальшому договору дарування щодо даної земельної ділянки.

Також суд встановив порушення прав позивача також і на підставі інших досліджених доказів, оцінених в сукупності, які підтверджували накладення (нашарування) меж земельної ділянки позивача ОСОБА_1 із межами земельної ділянки, яка була передана у власність ОСОБА_2 та в подальшому відчужена ОСОБА_3 .

Позивач звертає увагу суду на зміст постанови Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі № 684/691/18, згідно з якою підставою для скасування постанови Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року у справі №684/691/18 стало помилкове задоволення судом апеляційної інстанції похідних від основної позовних вимог ОСОБА_1 , які ґрунтувались на твердженні про видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права позивача, та не містили самостійних підстав для оскарження, оскільки без оскарження рішення селищної ради похідні вимоги задоволені не можуть бути, а позивач ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про скасування рішення селищної ради не оскаржувала, тому касаційним судом змінено рішення суду першої інстанції від 14 грудня 2021 року про відмову у задоволенні позову.

Свої аргументи щодо витребуваних судом матеріалів інвентарної справи позивач виклала у додаткових письмових поясненнях, які підтримав у судовому засіданні її представник адвокат Прус О.О. (арк.спр.54-63, т.4).

13 серпня 2024 року відповідач ОСОБА_2 через представника адвоката Лозінського М.В. подав до суду заперечення на відповідь на відзив (арк.спр.213-215, т.3), у яких виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх відхилення. Вказав при цьому, що позивачем не враховано, що судові рішення у справі №684/491/21 оскаржені до Верховного Суду та на даний час питання їх законності та обґрунтованості є предметом касаційного перегляду. Долучені Стирською Г.О. до відповіді на відзив письмові докази важає неналежними доказами.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Прус О.О. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві та поданих письмових поясненнях, відповіді на відзив, просив позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Лозінський М.В. заперечив проти задоволення позову, просив відмовити з підстав, викладених у відзиві та запереченнях.

Позивач ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_8 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання під час розгляду справи по суті не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлені належним чином.

Представник третьої особи Старосинявської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 30 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (арк.спр.80, т.1).

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 09 липня 2025 року задоволено клопотання представника відповідачів про продовження процесуального строку для подання відзиву (арк.спр.156, т.1).

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернено заявнику (арк.спр.216, т.2).

Ухвалою суду від 08 серпня 2024 року відмовлено у прийнятті до розгляду уточненої позовної заяви (арк.спр.206-207, т.3).

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову (арк.спр.193-194, т.3).

Узвалою від 11 вересня 2024 року прийнято до ролзгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Старосинявської селищної ради в частині вимоги про витребування з з незаконного володіння ОСОБА_9 частини земельної ділянки ОСОБА_1 (арк.спр.217 219, т.6).

Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Лозінського М.В. про забезпечення доказів (арк.спр.188, т.4).

18 грудня 2024 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у цивільній справі №684/578/24 (арк.спр.113, т.8) .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 лютого 2025 року ухвалу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 18 грудня 2024 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (арк.спр.164, т.8).

Ухвалою суду від 09 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачаів адвоката Лозінського М.В. про призначення експертизи з питань землеустрою (арк.спр.216, т.8).

Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, частково задоволено клопотання представників позивача та відповідачів, викликано в судове засідання свідків (арк.спр.230, т.8).

Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові слід відмовити, зважаючи на таке.

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,28 га, яка складається із двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,06 га; для ведення особистого селянського господарства 0,22 га. та яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року ВАО №442089 (арк.спр.17, т.1). Право власності на вказану земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку ХМ №056717, виданим 22 жовтня 2003 року на ім`я ОСОБА_1 та зареєстрованим за №327 (арк.спр.14-16, т.1).

Відповідно до Свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, яке видано на ім`я ОСОБА_6 , земельна ділянка під забудову площею 0,35 га виділена за рахунок земель колгоспу «Здобуток Жовтня», забудова дозволена рішенням виконкому Старосинявської районної ради депутатів трудящих від 25 серпня 1967 року №222, строк початку будівництва 1967 рік, закінчення - 1970 рік (арк.спр.68-70, т.2, 60-63, т.3).

Згідно з протоколом про встановлення меж земельної ділянки, яка знаходиться у приватній власності ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_1 , в присутності землевласника та суміжних землекористувачів, серед інших і ОСОБА_10 , проведено встановлення меж вказаної земельної ділянки, погоджені із суміжними земелекористувачами, як показано на схематичних матеріалах, питання відсутні. Межові знаки встановлені в натурі і передані на зберігання землевласнику ОСОБА_4 . Протокол, серед іншого, містить підпис ОСОБА_10 (арк.спр.67, т.1).

За заявою ОСОБА_11 про дозвіл на виділення з її присадибної ділянки ОСОБА_12 0,05 га під будівництво хати, правління колгоспу «Здобуток Жовтня» ухвалило: виділити присадибну ділянку по АДРЕСА_2 в розмірі 0,09 га і рекомендувати зборам уповноважених затвердити дане рішення. Земельній комісії зменшити в шнуровій книзі розмір присадибної ділянки на 0,05 га ОСОБА_11 (разом 0,14 га), що підтверджено протоколом та архівним витягом з протоколу засідання правління колгоспу «Здобуток Жовтня» від 15 квітня 1982 року №7 (арк.спр.54, 85-107, т.2, 22-43,58, т.3).

За змістом рішення №3 3 сесії Старосинявської селищної ради народних депутатів ХХІІ скликання від 09 грудня 1994 року, розглянувши заяву ОСОБА_4 сесія вирішила передати у приватну власність безплатно земельну ділянку для обслуговування жилого будинку в АДРЕСА_1 , площею 0,06 га: передати у приватну власність безплатно земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,22 га. Одна ділянка площею 0,22 га знаходиться біля жилого будинку. По матеріалах інвентаризації видати Державний акт на право приватної власності на землю (арк.спр.68, т.1).

Відповідно до рішення та архівного витяга з рішення першої сесії ХХІІ скликання Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області від 09 грудня 1994 року №3 «Про право приватної власності громадян на землю», наданого 11 жовтня 2019 року за №51, селищна рада народних депутатів вирішила, на підставі Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року №15-92, ст. 6, 56, передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, надані для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування житлових будинків та господарських будівель згідно поданих заяв громадянам, серед інших ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства, 0,10 га для обслуговування житлового будинку, всього 0,35 га; ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , (0,06 біля хати, 0,10 га курник колгоспу, 0,12 га табір, 0,13 га Щорса), для обслуговування житлового будинку 0,05 (арк.спр.45, 79-84, т.2, 14, 16-21, т.3) .

Згідно з архівним витягом з рішення сесії ХХІІ скликання Старосинявської селищної ради Старосинявського району Хмельницької області від 09 грудня 1994 року №3 «Про право приватної власності громадян на землю», наданого 13 травня 2021 року за №05, селищна рада народних депутатів вирішила: на підставі Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26 грудня 1992 року №15-92, ст.6, 56, передати громадянам безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства і обслуговування житлових будинків та господарських будівель згідно поданих заяв, серед інших ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , для ведення особистого підсобного господарства 0,43 га (0,08 біля хати, 0,10 га курник колгоспу, 0,12 га табір, 0,13 га Щорса), для обслуговування житлового будинку 0,05, всього 0,48 га (арк.спр.65, т.2, 59, т.3).

Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,28 га, передану на підставі вказаного рішення сесії, посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №131 (арк.спр.69-72, т.1).

Листом від 09 січня 2018 року Старосинявська седищна рада надала відповідь ОСОБА_1 на її заяву про порушення межі земельної ділянки, повідомивши, що рішенням Старосинявської селищної ради від 18 вересня 2015 року №3 суміжному землекористувачеві ОСОБА_2 було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівнитва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1200 га за адресою: АДРЕСА_2 . Дана площа була встановлена згідно фактичного використання (відповідно ст.107 Земельного кодексу України та п.4.4 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками). Позивачу рекомендовано звернутися до суду (арк.спр.137, т.3, 111, т.4).

ТОВ «Подільський земельний центр» на звернення ОСОБА_1 листом від 11 листопада 2017 року за №136 їй повідомило, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, розташована інша земельна ділянка, у зв`язку з чим подальше виконання умов договору є неможливим, надано збірний кадастровий план суміжних землевласників та користувачів (земельна ділянка ОСОБА_1 та земельна ділянка ОСОБА_2 :01:007:0566), згідно якого площа накладення 0,0264 га (арк.спр.147-148, т.3, 112, т.4).

21 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до ПП «Терн Інвест» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2784 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлого будинку (арк.спр.18, т.8), Акт втановлення та погодження меж землекористування ОСОБА_1 з суміжними землекористувачами складено 21 липня 2020 року, підпис ОСОБА_3 в цьому документі відсутній. Межі земельної ділянки з к.н. :01:007:0341, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , закріплено в натурі (на місцевості) межовими знаками в кількості 4 шт., які передані на зберігання ОСОБА_1 (арк.спр.41,42, т.8).

Відділом у Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 21 липня 2020 року, 02 вересня 2020 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0584 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером :01:007:0341, яка розташована по АДРЕСА_1 ; документ, який є підставою для виникнення права - свідоцтво про право на спадщину; документ, що посвідчує право - державний акт на право власності на земельну ділянку ХМ №056717, про що наданий витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 від 02 вересня 2020 року (арк.спр. 18-23, т.1).

Рішеннями державного кадастрового реєстратора відділу у Старосинявському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 11 вересня 2020 року №РВ-020 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК, рекомендовано привести обмінний файл у відповідність (арк.спр.139, т.3, 130-133, т.4).

Рішеннями державного кадастрового реєстратора відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 27 жовтня 2022 року №РВ-022 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК, усунути перетин ділянок з ділянкою з к.н. :01:007:0812, площа співпадає на 0,344, та з ділянкою з к.н. :01:007:0566 площа співпадає на 11,6208 % (арк.спр.133, т.3, 126-129, т.4).

Відділ №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області на підставі технічної документації із землеустрою ПП «Терн Інвест» 05 грудня 2023 року здійснив державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,2200 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :01:007:0921, яка розташована на території Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22 жовтня 2003 року серії ВАО №442089, документ, що посвідчує право - державний акт на право власності на земельну ділянку ХМ №056717, про що наданий витяг із Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-023 від 05 грудня 2023 року (арк.спр.24-34, т.1).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 грудня 2023 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 70698918 від 14 грудня 2023 року, номер відомостей про речове право 52941406 (арк.спр. 35, т.1).

20 березня 2024 року ОСОБА_1 в письмовій формі повідомила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що 25 березня 2024 року о 10:00 годині за адресою: АДРЕСА_1 , буде відбуватися встановлення меж земельної ділянки загальною площею 0,28 га (з кадастровими номерами: :01:007:0341, :01:007:0921) в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (арк.спр.62, т.1).

22 березня 2024 року між ОСОБА_1 та ПП «ТЕРН ІНВЕСТ» укладено договір №01/03/24, предметом якого є виконання встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі з закріпленням межових знаків земельної ділянки, а саме: виносу чотирьох точок та встановлення межових знаків в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки з кадастровим номером. :01:007:0921 та надання Акта прийому передачі межових знаків на зберігання (арк.спр.36-37, т.1). Приймання виконання робіт за договором №01/03/24 від 25 березня 2024 року оформлено відповідним актом, складеним та підписаним представником ПП «ТЕРН ІНВЕСТ», директором Бабич Я.В., та ОСОБА_1 (арк.спр.38, т.1).

Відповідно до Акта прийому передачі межових знаків на зберігання від 25 березня 2024 року, межі земельної ділянки з к. н. :01:007:0921, яка знаходиться по АДРЕСА_1 площею 0,2200 га, та нележить гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, закріпленні в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 3 шт. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має (арк.спр.39-42, т.1).

За змістом листа ПП «ТЕРН ІНВЕСТ» від 29 березня 2024 року за вих. №01/03/24, 25 березня 2024 року проводилися роботи щодо встановлення межових знаків в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки :01:007:0921 та виносу поворотних точок, про що свідчить Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання. Згідно з актом було винесено три межових знаки 2024.03-007-00013, 2024.03-007-00014, 2024.03-007-00015 в присутності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 та представників поліції. Точку 2024.03-007-00000, яка відображена в ситуаційній схемі земельної ділянки, неможливо було винести у зв?язку із розташуванням її за огорожею з дротяної сітки, облаштованою ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 та їх забороною заходити на територію. У зв?язку з даною ситуацією було зафіксовано точку II для орієнтиру знаходження межового знаку 2024.03-007-00000. Від точки ТІ в сторону межового знаку 2024.03-007-00015 потрібно відміряти довжину 1,24 м та відступити в східну сторону на 0,26 м це межовий знак НОМЕР_1 . Видимість з межового знаку 2024.03-007-00000 та 2024.03-007-00014 на межовий знак НОМЕР_2 погана через перешкоду будівель (гаражу, сараю) ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_2 , які частково розташовані на земельній ділянні ОСОБА_1 (арк.спр.43-45).

У березні - квітні 2024 року на розгляді у СПД №1 ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області перебували матеріали, зареєстровані у ІКС ІПН №247 від 25 березня 2024 року за зверненням ОСОБА_14 (за матеріалами дочки позивача) щодо забезпечення безпеки та порядку під час встановлення межових знаків за адресою: АДРЕСА_1 (арк.спр.184 199, т.6).

10 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із письмовою заявою до Старосинявської селищної ради, за змістом якої просила вжити заходів щодо усунення перешкод в користуванні її земельною ділянкою з к.н. :01:007:0921 у зв`язку з тим, що згідно з ситуаційною схемою, складеною ПП «ТЕРН ІНВЕСТ», частину її земельної ділянки фактично використовує ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на вказаній частині земельної ділянки розташовані будівлі та огорожа з дротяної сітки, що обмежує її права власника (арк.спр.46-48, т.1). Листом від 22 квітня 2024 року №615 Старосинявська селищна рада роз`яснила останній право особи на звернення до суду із позовом, за умови доведеності факту порушення її прав самочинною забудовою (арк.спр.60-61, т.1).

Земельно-кадастрова книга містить інформацію про земельні ділянки ОСОБА_2 (порядковий номер запису 30) та ОСОБА_1 (порядковий номер запису 15 (арк.спр.73-77, т.2, 48-53, т.3).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, викладеного російською мовою, від 03 липня 1984 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 . Будівництво закінчено в 1983 році. Свідоцтво видано на підставі рішення Старосинявської селищної ради від 25 травня 1984 року № 46 (арк.спр.227, т.4). Будинок зареєстрований в Хмельницькому обласному об`єднаному БТІ на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 , і записано в реєстраційну книгу №7 за реєстраційним №1125 (арк.спр.228, т.4). Акт прийняття вказаного житлового будинку в експлуатацію затверджено рішенням виконавчого комітету селищної ради народних депутатів 21 березня 1984 року (арк.спр.229, т.4).

Відповідно до відомостей приналежності житлового будинку (домоволодіння), власником будинку вказано ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Старосинявською селищною радою 03 липня 1984 року на підставі рішення виконкому Старосинявської селищної ради від 25 травня 1984 року №45 (арк.спр.230, т.4).

Рішенням Старосинявської селищної ради від 18 вересня 2015 року №3 (арк.спр.232, т.4) за заявою ОСОБА_2 (арк.спр.231, т.4) надано дозвіл останньому на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, передати у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 , площею 0,1200 га .

Згідно з протоколом встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі від 09 жовтня 2015 року, встановлено межі земельної ділянки ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 , відсутній підпис суміжного землекористувача ОСОБА_1 (арк.спр.239, т.4).

Відповідно до Акта прийому передачі межових знаків на зберігання від 09 жовтня 2015 року, межі земельної ділянки, яка знаходиться по АДРЕСА_2 площею 0,1167 га, наданої власнику/користувачу ОСОБА_2 для для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, закріпленні в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 10 шт. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних ділянокпретензій до існуючих меж не заявлено. Межові знаки пред?явлені та передані на зберігання землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_2 (арк.спр.242, т.4).

Витягом з Державного земельного кадастру від 05 грудня 2018 року підтверджено що власником земельної ділянки з кадастровим номером. :01:007:0566 є ОСОБА_2 , дата реєстрації земельної ділянки 14 листопада 2015 року, державна реєстрація здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 26 жовтня 2015 року, ФОП ОСОБА_5 (арк.спр.246-247, т.4).

За змістом листа ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 липня 2024 року земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1167 га, власником якої був ОСОБА_2 (на даний час є ОСОБА_3 ), була внесена до державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробником якої являється ФОП ОСОБА_5 від 14 листопада 2015 року та присвоєно кадастровий номер :01:007:0566 (арк. спр.252, 235-251, т.1). Згідно з наявним в технічній документації технічним паспортом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , який виготовлений 19 січня 1983 року, у графі «Назва будинку, господарських будівель та споруд» міститься інформація щодо житлового будинку, хліва, підвалу, рік побудови яких 1982 (арк.спр.240-244, т.1).

Рішенням Старосинявської селищної ради від 02 лютого 2016 року №75 затвержено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та передано у приватну власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,1167 га, №:01:007:0566; вказану земельну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_2 (арк.спр.138, т.3, 134, 245, т.4).

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , виготовлений 12 вересня 2018 року, у графі «Назва будинку, господарських будівель та споруд» міститься інформація щодо житлового будинку (площа земельної ділянки під будинком 111,3 кв.м), хліва (площа земельної ділянки під яким 58,1 кв.м), підвалу (площа земельної ділянки під яким 28,9 кв.м), гаража (площа земельної ділянки під яким 27,7 кв.м), рік побудови житлового будинку, погреба та хліва 1982, гаража - 1985 (арк.спр.49-55, т.1,221-226, т.4). Вказане підтверджено також матеріалами інвентарної справи.

02 травня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір дарування ННЕ 392478, посвідчений приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І., згідно з яким ОСОБА_2 передав у дар ОСОБА_3 цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_2 і розташований на земельній ділянці площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566. Відчужуваний будинок з господарськими будівлями і спорудами належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Старосинявської селищної ради народних депутатів 03 липня 1984 року на підставі рішення №46 від 25 травня 1984 року. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно проведена шляхом внесення запису про право власності номер 29375495 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 07 грудня 2018 року, дарунок сторони оцінили на суму 100 000 гривень, право власності на земельну ділянку виникає у обдарованої з моменту його прийняття та державної реєстрації (арк.спр.227-228, т.1).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 травня 2019 року право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (хлів, підвал, гараж) зареєстровано за ОСОБА_3 , рішення про державну реєстрацію прав 46695813 від 02 травня 2019 року, номер запису про право власності 31390889 (арк.спр.229-230, т.1, 11, т.5).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки ННЕ 392479 від 02 травня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.І., ОСОБА_2 передав у дар ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566, яка знаходиться у АДРЕСА_2 і належить йому на підставі рішення Старосинявської селищної ради №75 від 02 лютого 2016 року, державна реєстрація права власності на яку проведена шляхом внесення запису про право власності номер 13769004 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 березня 2016 року, дарунок сторони оцінили на суму 123 662 гривень 81 копійка, право власності на земельну ділянку виникає у обдарованої з моменту державної реєстрації (арк.спр.231-232, т.1).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 травня 2019 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 , рішення про державну реєстрацію прав 46696167 від 02 травня 2019 року, номер запису про право власності 31391167 (арк.спр.233, т.1).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №244 від 04 квітня 2024 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 02 травня 2019 за ОСОБА_3 , розмір частки 1, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46695813 від 02 травня 2019 року;документи, подані для реєстрації договір дарування, серія та номер: 522, виданий 02 травня 2019 року. Земельна ділянка місця розташування: к.н. :01:007:0566, площа 0,1167 га; додаткові відомості: шлаковий житловий будинок`А-1», шлаковий хлів «Б», шлаковий підвал «б», цегляний гараж «В» (арк.спр.56-58, 193-195, 224-226, т.1).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит адвоката Лозінського М.В. ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 12 липня 2024 року, земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, належать ОСОБА_1 , на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ №056717, але ділянки не були внесені до Державного земельного кадастру, тому для внесення земельних ділянок до Державного земельного кадастру ліцензованою організацією ПП «ТЕРН ІНВЕСТ» було виготовлено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0584 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,2200 га. (за двома цільовими призначеннями в одній документації із землеустрою).

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0584 га, була внесена до Державного земельного кадастру, за кадастровим номером :01:007:0341 від 02 вересня 2020 року, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, містила накладку на сусідню ділянку, тому справа була повернута виробникові на усунення накладки, але 05 грудня 2023 року після скасування реєстрації перенесення сусідньої ділянки до архівного шару, виробником за принципом екстериторіальності була повторно подана технічна документація на реєстрацію та кадастровим реєстратором Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління держгеокадастру в Івано-Франківській області була внесена до Державного земельного кадастру, за кадастровим номером :01:007:0921 площею 0,22 га (арк.спр.196-197, т.1).

Рішеннями державного кадастрового реєстратора відділу №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 25 вересня 2024 року №РВ-024 відповідачу ОСОБА_3 відмовлено у внесенні відомостей до ДЗК, електронний документ не відповідає установленим вимогам, підставою для відмови єзнаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Дялянка, яка подана на виправлення, претинається з земельною ділянкою з к.н.:01:007, площа співпадає на 22,090 відсотка. Рекомендовано усунути зауваження та повторно подати на виправлення (арк.спр.104, т.8).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №404587680 від 20 листопада 2024 року, за параметрами запиту щодо права власності, інших речових прав, іпотек, обтяжень за адресою: АДРЕСА_3 , наявна інформація щодо об`єкта з реєстраційним номером 244, а саме: житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці з к.н. :01:007:0566 , номер відомостей про речове право 31390889, право власності щодо якого зареєстровано 02 травня 2019 року за ОСОБА_3 ; інформація щодо права власності на вказану земельну ділянку відсутня (арк.спр.83, т.7).

11 листопада 2024 року від ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надійшла відповідь на адвокатський запит адвоката Лозінського М.В., за змістом якої земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, що належать ОСОБА_1 на підставі Державного якта на право власності на земельну ділянку серія ХМ №056717, який виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 жовтня 2003 року, серія BAO №442089, та зареєстрованого в книзі ресстрації державних актів 22 жовтня 2003 року, але ділянки не були внесені до державного земельного кадастру. Тому для внесення земельних ділянок ліцензованою організацією ПП «ТЕРН ІНВЕСТ» було виготовлено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею - 0,0584 га була внесена до державного земельного кадастру, за кадастровим номером :01:007:0341 від 02 вересня 2020 року, а для ведення особистого селянського господарства площею - 0,2200 га - містила накладку на сусідню ділянку, тому справа була повернута виробникові на усунення накладки, але 05 грудня 2023 року після скасування реєстрації та перенесення сусідньої ділянки до архівного шару, виробником за принципом екстериторіальності була повторно подана технічна документація на реєстрацію та кадастровим реєстратором відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління держгеокадастру в Івано-Франківській області внесено до державного земельного кадастру за кадастровим номером :01:007:0921 (за двома цільовими призначеннями в одній справі) (арк.спр.7, т.8).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав показання про те, що ОСОБА_3 звернулася з усною заявою про відновлення меж земельної ділянки відповідно до технічної документації про установлення меж земельної ділянки 2015 року, в результаті чого був здійснений виїзд та були проведені польові та геодезичні роботи по відновленню межі за допомогою gps приймача в натурі, при встановленні межі було виявлено закріплення межі в огорожі, відхилення координат в точках повороту межі було в межах допуску, після польових робіт було проведено розгляд земельної ділянки відповідно до технічної документації 2015 року і було встановлено, що суміжна земельна ділянка наклалася на земельну ділянку ОСОБА_3 . По будівлях він думав, що то технічна помилка і її з часом усунуть, але потім виявилось, що це межа.

Зазначив, що в натурі межі, які були сформовані на суміжній земельній ділянці вони не спостерігали, спостерігали межу яка проходила через дві будівлі, які, згідно з технічним паспортом, 1985 року, точну величину накладення не пам`ятав. Межа земельної ділянки ОСОБА_3 була закріплена огорожею і межа проходить по наявних предметах в такому випадку межові знаки не встановлюються, тому вони встановили, що межа проходить по наявній огорожі.

Повідомив, що технічну документацію виготовила інженер - землевпорядник ОСОБА_16 , свідок проводив оглядові, геодезичні роботи. Повідомив, що акти, де підписують межі суміжні землекористувачі, у теперішній час не виготовляють. На момент виготовлення технічної документації ОСОБА_3 була державна реєстрація земельної ділянки і майна, нова технічна документація виготовлялася за заявою власника ділянки, свідок особисто бачив витяг з державного реєстру, власником є ОСОБА_3 . За допомогою виготовлення технічної документації забрати частину земельної ділянки яка вже сформована не можна, оскільки вона сформована і є об?єкти нерухомості. Межа співпадає з огорожею, вони винесли точки повороту межі з координатами і все співпадало.

ОСОБА_1 зверталась до суду із позовом до ОСОБА_2 , Старосинявської селищної ради, ОСОБА_3 (справа №684/691/18) про визнання незаконним та скасування рішення Старосинявської селищної ради про затвердження технічної документації та передачу у ласність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1167 га з кадастровим номером :01:007:0566, скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на дану земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування даної земельної ділянки, укладеного 02.05.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно з рішенням у вказаній справі, суд відповідно до копії висновку експерта додаткової земельно-технічної експертизи №3369/3370/20-26 від 17 серпня 2021 року, проведеної у справі №684/691/18, встановлено, що фактична площа та конфігурація земельної ділянки ОСОБА_3 з кадастровим номером :01:007:0566 частково не відповідає конфігурації меж, площа 11,67 га та координатам меж цієї земельної ділянки, що зазначену у землевпорядній документації; фактична площа та конфігурація меж земельної ділянки ОСОБА_1 площею 0,28 га, яка складається з двох земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0584 га, кадастровий номер :01:007:0341 та для ведення особистого селянського господарства площею 0,22 га, які розташовані по АДРЕСА_1 , частково не відповідає конфігурації меж, площі та розташуванню цієї земельної ділянки, що у технічній документації. Експертизою встановлено, що накладення нашарування меж земельної ділянки по фактичному використанні станом на 08 червня 2021 рік по АДРЕСА_1 з межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566 відсутнє. Накладення нашарування меж земельної ділянки кадастровий номер :01:007:0341 по АДРЕСА_1 з межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566 по АДРЕСА_2 відсутнє. Одночасно встановлено, що площа накладення (нашарування) меж земельної ділянки площею 0,22 га (згідно технічної документації із землеустрою, розробленої у 2020 році) по АДРЕСА_1 із межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0566 по АДРЕСА_2 становить 0,0255 га, що відображено у плані співставлення меж.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року у справі №684/691/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування запису про право власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору дарування (арк.спр.112, т.3).

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування запису про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, визнання недійсним договору дарування скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Скасовано запис номер 13769004 від 16 березня 2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:007:0566 по АДРЕСА_2 , площею 0,1167 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 02 травня 2019 року, посвідчений 02 травня 2019 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. за реєстраційним №522 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.спр.125, т.4).

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року у справі №684/691/18 скасовано постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 липня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у даній справі. Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2021 року в частині відмови у задоволені позову ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування запису про право власності на земельну ділянку та визнання договору дарування недійсним змінено, із викладенням його мотивувальної частину в редакції цієї постанови (арк.спр.198-213, т.1)

Рішенням Старосинявського районного суду від 06 квітня 2023 року у справі №684/491/21 (арк.спр.56-65, т.2), залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року (арк.спр.49, т.2) скасовано державну реєстрацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1167 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер земельної ділянки :01:007:0566) із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У даній справі відкрито касаційне провадження (арк.спр.76-80, т.4).

Вулиця Матросова у селищі Стара Синява перейменована на вулицю Київська, вулиця Пархоменка на вулиця Ігоря Бедзая, що підтверджено рішенням двадцять другої чергової сесії восьмого скликання Старосинявської селищної ради від 09 червня 2022 року №86-22/2022 (арк.спр.85, т.8).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу користування земельними ділянками суміжними землекористувачами.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через ознаки, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудовано з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Саме такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2019 року у справі № 308/5988/17-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 202/3520/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (частина сьома статті 376 ЦК України).

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованих будівель.

Як установив суд, спірні будівлі, а саме: гараж та хлів, збудовано відповідно у 1982 та 1985 роках.

Питання введення в експлуатацію будівель та споруд уперше було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

Процедура та підстави державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудовані до 05 серпня 1992 року, визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі за текстом Закон про реєстрацію) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (далі за текстом Порядок).

Частиною першою статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Згідно з частиною другою цієї ж статті, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

У серпні 2012 року до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №404 внесені зміни до пункту 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, згідно з якими серед іншого, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд (незалежно від наявності фундаменту), навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, веранд, тамбурів, нежитлових прибудов, терас, ганків, бань, саун, хлівів, гаражів, літніх кухонь тощо, а також індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, до самочинного будівництва не належать.

Документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію таких прибудов та будівель і споруд, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна (пункт 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року).

Технічні паспорти на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 містять інформацію щодо років побудови спірних будівель хліва та гаража - 1982 та 1985 роки, інформація щодо самочинного будівництва таких об`єктів у вказаних технічних паспортах відсутня. Право власності на вказані об`єкти зареєстровано та підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Забудову відповідач ОСОБА_2 здійснював на земельній ділянці, яка виділена йому рішенням селищної ради для будівництва хати.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що частина земельної ділянки, на якій побудовані спірні гараж та хлів, належала позивачеві на час будівництва спірних будівель.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо знесення самочинно збудованих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 гаража та хліва на частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:007:0921, що належить їй на праві власності, правових підстав для задоволення не мають, оскільки дані будівлі не є самочинним будівництвом в силу вимог закону.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованиї огорожі з дротяної сітки.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 12 ЦПК України, втрачає сенс.

Звернувшись до суду із вказаним позовом, позивач серед іншого просила усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 огорожі з дротяної сітки на частині земельної ділянки з к.н. :01:007:0921, що належить їй на праві власності. В матеріалах справи наявні фотографії із огорожею. Проте в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що зображена на фото огорожа є самочинно збудованою відповідачами огорожею з дротяної сітки. На переконання суду, надані позивачем фотозображення вказане не підтверджують, а лише фіксують її зовнішній вигляд.

Відтак, така вимога позивача також не підлягає задоволенню.

Щодо позову в частині вимог до ОСОБА_2 , суд зазначає таке.

Звернувшись до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, позивач другим відповідачем визначила ОСОБА_2 . В судовому засіданні представник позивача адвокат Прус О.О. наголошував на тому, що останній є належним відповідачем у справі, оскільки саме він здійснив самочинне будівництво на частині належної позивачу земельної ділянки.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункт 71), від 21 грудня 2022 року у справі №914/2350/18 (914/608/20) (пункт 146)).

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду наразі дотримується усталеної правової позиції в питанні визначення належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва саме останнього набувача такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво (постанови від 02 червня 2021 року у справі №509/11/17, від 30 вересня 2022 року у справі №201/2471/20, від 31 травня 2023 року у справі №201/4483/20).

Суд установив, що останнім набувачем спірних об`єктів нерухомості, який зареєстрував за собою право власності, є ОСОБА_3 .

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 березня 2024 року у справі №522/11722/21 зазначив, що звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем є лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Позивач пред`явила вимогу про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованих будівель до двох відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тобто як до колишнього власника земельної ділянки так і до теперішнього.

Особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві, є неналежним відповідачем. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №705/3876/18.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

У зв`язку з викладеним в позові до ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки у даній справі він є неналежним відповідачем.

Щодо вимоги про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частини земельної ділянки ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:007:0921 площею 0,0263 га, суд зазначає таке.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Негаторний позов - це позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, тоді як віндикація - це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого не власника.

В позовній заяві позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом знесення самочинно збудованих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 будівель: гаража, хліва та огорожі з дротяної сітки на частині земельної ділянки з к.н. :01:007:0921, що належить їй на праві власності, знесення просить провести за рахунок відповідачів.

Окрім того, позивач просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 частину належної позивачу земельної ділянки з к.н. :01:007:0921 площею 0,0263, яку відповідач фактично використовує.

Проте, згідно з висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 неможливим є одночасне пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння (оскільки віндикація це позов неволодіючого власника про витребування майна від володіючого не власника) і про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном (оскільки негаторний позов це позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння). Отже, віндикаційний і негаторний позови є взаємовиключними.

Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння. Викладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС від 23 листопада у справі № 359/3373/16-ц.

Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. У постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків про те, що ефективність віндикаційного позову забезпечується саме наявністю державної реєстрації права власності за відповідачем.

В даній справі право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за позивачем, відтак належним та ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном.

З огляду на викладене, у зв`язку з обранням позивачем неефективного способу захисту прав в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частини належної ОСОБА_1 земельної ділянки, така її позовна вимога задоволенню не підлягає, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Розподіл судових витрат.

Статтею 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до пункту п`ятого частини сьомої статті 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Враховуючи, що представники позивача та відповідачів заявили про те, що на час винесення рішення суду не можуть надати докази понесених судових витрат, тому суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Старосинявська селищна рада про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 12 годину 00 хвилин 12 вересня 2025 року та надати відповідачу строк у 5 днів для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційноїі інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Старосинявська селищна рада, місце розташування: вул. Івана Франка, 8, с-ще Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, 31400, .

Повне судове рішення складено 05 вересня 2025 року.

Суддя С.М. Гринчук