Справа №155/1280/25
Провадження №2/155/699/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при участі секретаря судових засідань Воронюк Н.М.,

за участі представника позивача Солтисюка А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

Позивач 31 липня 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов обґрунтовує, що 15 жовтня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №512815-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вказує, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 15 жовтня 2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №512815-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Також, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0780, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 15 жовтня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено договір №51815-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1 договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 гривень, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав та надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 .

Зазначає, що відповідач частково здійснив оплату за договором на загальну суму 10850,00 гривень.

Відповідач, в свою чергу, своїх зобов`язань не виконав, станом на 22 червня 2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором №512815-КС-001 про надання кредиту, становить 158650,00 гривень, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50000,00 гривень; суми прострочених платежів за процентами - 76500,00 гривень; суми заборгованості по штрафам - 24900,00 гривень, суми прострочених платежів за комісією - 7250,00 гривень.

Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за кредитним договором №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року у розмірі 158650,00 гривень та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду 01 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що відповідач визнає частково позовні вимоги, та вказує, що ним була сплачена заборгованість в загальній сумі 10850,00 гривень, проте заборгованість за тілом кредиту не зменшується. Вважає, що здійснений розрахунок позивача є неправомірний, на що у відзиві на позовну заяву зазначає, свій розрахунок. Також, не погоджується з вимогою про стягнення заборгованості по штрафам в розмірі 24900,00 гривень та з вимогою про стягнення комісії в розмірі 7250,00 гривень.

На адресу суду 03 вересня 2025 року від представника позивача надійшов відповідь на відзив, в якому зазначив, що відсотки нараховані боржнику згідно з умов кредитного договору та ЗУ «Про споживче кредитування». Просив врахувати надану відповідь на відзив та додатку до неї інформацію при вирішенні судової справи.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, з підстав наведених у відзиві на позовну заяві.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 15 жовтня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №512815-КС-001 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», а також підписано пропозицію (оферта), прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) (а.с.20-29, 30).

Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Відповідно до п.2.2., 2.3. договору тип кредиту: кредит, строк на який надається кредит: 24 тижнів.

Згідно з п.2.4 договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку

Згідно з п.2.5 договору, комісія за видачу кредиту: 10000,00 гривень.

Строк дії договору до 01 квітня 2025 року(п.2.7 договору).

Відповідно до п.2.11 договору, денна процентна ставка: 0,86 процентів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п. п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»)

На підтвердження укладення договору №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 15 жовтня 2024 року клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_1 , зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомився з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.53).

Одноразовий ідентифікатор UA-0780 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер НОМЕР_1 , який вказувався ним при реєстрації на сайті.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 15 жовтня 2024 року о 10:33:58 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-0780 в особистому кабінеті на сайті в мережі Інтернет www.my.bizpozyka.com.

Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій Клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.bizpozyka.com.

Відповідно до копії анкети клієнта ОСОБА_1 було зазначено інформацію стосовно бажаного кредиту: сума бажаного кредиту 50000,00 гривень, дата отримання кредиту 15 жовтня 2024 року, фінансовий номер телефону позичальника, номер банківського рахунку / банківської картки для перерахунку коштів НОМЕР_3 (а.с.54).

Згідно з копії підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГуд», платник ТОВ «Бізнес Позика», номер транзакції 42897-76505-42084, 15 жовтня 2024 року о 10:34:11, перераховано кошти ОСОБА_1 в розмірі 50000,00 гривень на підставі кредитного договору №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року (а.с.55).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 01 липня 2025 року загальний розмір заборгованості перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року становить 158650,00 гривень, що складається з: суми за кредитом - 50000,00 гривень; суми відсотків - 76500,00 гривень, комісії 7250,00 гривень, сума по штрафах 24900,00 гривень (а.с.14-15).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 статті 1049 ЦК України).

Як вже зазначалося судом вище, матеріали справи підтверджують факт виконання позивачем зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 50000,00 гривень.

Позичальник доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надала, що підтверджує правомірність вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредитом.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення заборгованості у розмірі 126500,00 гривні підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на фактичну суму наданого кредиту, який наданий до 01 квітня 2025 року. Враховуючи зміст пункту 2.3. Договору, проценти за користування позикою нараховуються лише в межах 24 тижнів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, проценти нараховані позивачем в межах строку дії договору про надання кредиту №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року (15 жовтня 2024 року - 01 квітня 2025 року).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України, про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погасив, чим порушив вимоги договору і цивільне право позивача підлягає судовому захисту. При цьому, останній розмір фактично сплачених ним сум не заперечив, доказів погашення заборгованості в повному обсязі суду не надав, однак не погодився з розрахунком заборгованості позивача в частині стягнення основного тіла кредиту у розмірі 5000,00 гривень та відсотків у розмірі 76500,00 гривень. Вважає, що залишок заборгованості становить за тілом кредита 39150,00 гривень, заборгованість по сплаті процентів становить 57962,28 гривень.

ТзОВ «Бізнес Позика» вважає наданий ним розрахунок правильним та обґрунтованим.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості з врахуванням сплачених відповідачем сум, які бути зараховані Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на погашення комісії за кредитним договором, і провів свій розрахунок.

Згідно розрахунку заборгованості, який надав позивач, відповідач 29 жовтня 2024 року сплатив 10250,00 гривень, які зарахувалися в сумі 7500,00 гривень за сплату відсотків за користування кредиту, 2750,00 гривень за сплату комісії. Також, 14 листопада 2024 року було сплачено відповідачем кредиту в розмірі 500,00 гривень, які зарахувалися як відсотки за користування кредиту. А також, 25 листопада 2024 року в сумі 100,00 гривень - зараховані як неустойка.

Проте, відповідно до п.2.4 договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1%. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку

Строк дії договору до 01 квітня 2025 року(п.2.7 договору).

Відповідно до п.2.11 договору, денна процентна ставка: 0,86 процентів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка розрахована відповідно до методики розрахунку, що затверджена Постановою Національного банку України від 11 лютого 2021 року №16 «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Реальна річна процентна ставка, денна процентна ставка, загальні витрати за кредитом та орієнтована загальна вартість наданого кредиту обчислені на основі припущення, що позичальник буде дотримуватись графіку платежів, що вказаний в п.4.2.2 та додатку №1 до договору, та буде застосовуватись знижена процентна ставка, а інші платежі за послуги Кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору.

Також в договорі наведене застереження, що наведені обчислення загальних витрат за кредитом, денної ставки, реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості наданого кредиту є репрезентативними та базуються на обраних позичальником умовах кредитування викладених вище, і на припущенні, що договір залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та строки, визначені в договорі.

Враховуючи вищенаведене, та відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній порушив графік платежів, а отже відсоткова ставка має застосовуватися встановлена в п.2.4 договору: в день 1%.

Розмір відсотків становить:

За період з 15 жовтня 2024 рік по 29 жовтня 2024 року: 50000,00х1,00%/100*14 днів = 7000,00 % в день.

Відповідач 29 жовтня 2024 року сплатив 10250,00 гривень.

Тіло кредита складає 50000,00 - 10250,00 = 39750,00 гривень.

За період з 29 жовтня 2024 року по 14 листопада 2024 року: 39750,00*1,00%/100*16 днів = 6360,00 гривень.

Відповідач 15 листопада 2024 року сплатив 500,00 гривень, сума тіла кредиту становить 39750,00 - 500,00 = 39250,00 гривень.

За період з 14 листопада 2024 року по 25 листопада 2024 року: 39250,00*1,00/100*11 днів = 4317,50 гривень.

Відповідач, 25 листопада 2024 року сплатив 100,00 гривень.

Сума тіла кредита складає 39250,00 - 100,00 = 39150,00 гривень.

За період з 25 листопада 2024 року - 127 днів, сума процентів складає 39150,00*1,00/100*127 днів = 49720,50 гривень.

Отже загальна сума відсотків становить 67398,00 гривень.

Таким чином, відповідач повинний сплатити позивачу 39150,00 гривень основного тіла кредиту та 67398,00 гривень відсотків, а всього 106548,00 гривень.

З врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості слід задовольнити частково, стягнувши суму заборгованості за кредитом у розмірі 106548,00 гривень.

Щодо стягнення суму комісії суд зазначає наступне.

Наданий позивачу кредит є споживчим, тому на правовідносини сторін поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання, обслуговування та повернення кредиту.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29, 31.33 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) дійшла такого висновку: «З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (п. 31.25 постанови).

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд звертає увагу, що пунктом 2.5 спірного договору №512815-КС-001 про надання кредиту від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_1 встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1000,00 гривень. Необхідність внесення плати за надання кредиту передбачена й у паспорті споживчого кредиту.

При цьому, у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та на які банком встановлена комісія за надання кредиту.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_1 було встановлено плату за послуги банку і банком не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного договору, суд вважає, що положення договору №512815-КС-001 від 15 жовтня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту у розмірі 10000,00 гривень є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.

Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нараховані штрафні санкції за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача 24900,00 гривень штрафу відсутні.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором у період дії на території України воєнного стану, пеня йому не може бути нарахована у будь-якому випадку, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відтак, загальна сума заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача складає 106548,00 гривень, яка складається з 39150,00 гривень тіло кредиту + 67398,00 гривень проценти.

Окрім того, частиною 1 статті 141 ЦПК України, визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1626,86 гривень (106548,00 грн./158650,00 грн. х 2422,40 грн. = 1626,86гривень).

Щодо витрат на професійну правничу допомог заявленої представником відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Оскільки представником відповідача заявлене відповідне клопотання до закінчення розгляду справи по суті, суд при ухваленні рішення не вирішує питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 417 ЦПК України, ст.ст.526, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №512815-КС-001 про надання кредиту від 15 жовтня 2024 року в розмірі 106548,00 (сто шість тисяч п`ятсот сорок вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати у виді судового збору у розмірі 1626 (одну тисячу шістсот двадцять шість) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони у справі є:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», адреса місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 .

Дата складення повного тексту рішення 11 вересня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана