К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

11 вересня 2025 року місто Київ

справа № 2-2065/12

апеляційне провадження № 22-з/824/997/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Семенова Олексія Володимировича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа №2-2065/12 від 29 серпня 2014 року таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі за позовом ПАТ «Фінанси та кредит» (правонаступником якого є Державна іпотечна установа) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року заяву задоволено.

Визнано виконавчий лист № 2-2065/12, виданий Дарницьким районним судом міста Києва 29 серпня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Державна іпотечна установа, заборгованості в розмірі 1 166 061,78 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Державної іпотечної установи Подольна О.М. звернулася з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2025 року апеляційну скаргу представника Державної іпотечної установи Подольної О.М. залишено без задоволення. Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23 квітня 2025 року залишено без змін.

01 липня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Семенов О.В. через систему «Електронний Суд» подав до Київського апеляційного суду клопотання, в якому просить стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн., які були понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Заява мотивована тим, що 26.06.2025 року Київський апеляційний суд розглянув справу №2-2065/12 та залишив без задоволення апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 23.04.2025.

У відзиві на апеляційну скаргу від 19.06.2025 зазначено, що попередній (орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи складають: 10 000,00 грн витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції. Також відповідна заява була зроблена у судовому засіданні 26.06.2025.

ОСОБА_1 професійну правничу допомогу надавало Адвокатське об`єднання «ЮС СТРІКТУМ» згідно з Договором №25/08-22 про надання правової допомоги від 25.08.2022.

В п. 1 Додаткової угоди №1 від 01.07.2025 до Договору про надання правової допомоги №25/08-22 від 22.08.2022 зазначено, що сторонами узгоджено, що вартість надання правової допомоги під час розгляду справи у Київському апеляційному суді у справі №2-2065/12 складає 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень.

Згідно п. 2 Акту виконаних робіт від 01.07.2025 за Договором про надання правової допомоги №25/08-22 від 22.08.2022 ОСОБА_1 зобов`язується здійснити повний розрахунок за надані послуги в загальній сумі 12 000,00 грн. протягом 30 робочих днів, з моменту підписання даного Акту. Отже, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесе ОСОБА_1 складе 12 000,00 грн.

Представник Державної іпотечної установи Гоцюк Н.О. подала заперечення на клопотання про стягнення витрат на правової допомогу, в яких вказує, що заявлений розмір є завищений, оскільки справа не складна, дані витрати збільшені, ніж спочатку були заявлені у відзиві на апеляційну скаргу Державної іпотечної установи, не підтверджені належними та допустимими доказам. Заявлена сума не відповідає обсягу виконаної роботи та часу, витраченого адвокатом, адже Представник Адвокатського об`єднання використовував час виключно матеріали Кредитної справи, де Позичальник ( ОСОБА_1 ) та Поручитель ( ОСОБА_2 ). Розгляд судових справ проводились виключно в один день з інтервальністю в 10-15 хвилин. Отже, заявлена сума витрат на правову допомогу не відповідає складності справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав доводи заяви та просив її задовольнити.

Представник Державної іпотечної установи Подольна О.М. просила відмовити в задоволенні заяви.

Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи клопотання, колегія суддів вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою, третьою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Зазначена правова позиціє є незмінною, вона безпосередньо передбачена положеннями пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, у відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції складають 10 000 грн. Повідомив, що детальний оепис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, з відповідними доказами, будуть подані протягом пяти днів після ухвалення постанови у даній справі.

26 червня 2025 року апеляційним судом ухвалено постанову.

01 липня 2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся із клопотанням про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат, суду надано: копію Договору про надання правової допомоги 25/08-22 від 22.08.2022; копію Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №25/08- 22 від 22.08.2022 від 01.07.2025;. копія Акту виконаних робіт від 01.07.2025 за Договором про надання правової допомоги №25/08-22 від 22.08.2022; копія рахунку-фактури № СФ-01 від 01.07.2025.

З акту виконаних робіт вбачається, що адвокат надав наступні послуги: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (2 год.) 8 000 грн.; участь у судовому засіданні (1 год.) 4 000 грн.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу представника Державної іпотечної установи - залишено без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, приймаючи до уваги надані заперечення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених ним на стадії апеляційного перегляду справи, у розмірі 5 000 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 138, 140, 141, 270 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Семенова Олексія Володимировича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 5 000 грн. на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених при апеляційному перегляді справи.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткової постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 11 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: