Справа № 128/894/20
Провадження № 22-ц/801/1796/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 рокуСправа № 128/894/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Шемети Т.М.

за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т.М., представника АТ КБ «Приватбанк» Роя В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни на заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № VIW3A0, згідно якого банк зобов`язується надати відповідачу кредит у розмірі 7 372,00 доларів США на термін до 30.08.2013 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язання за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надав вчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.02.2020 року має заборгованість в сумі 75 084,31 доларів США, яка складається з наступного: 7 010,96 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3 374,87 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 492,84 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 62 205,64 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Так як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.09.2008 року в сумі 12 878,67 доларів США, яка складається з: 7 010,96 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3 374,87 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 492,84 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, а також понесені ними судові витрати.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_2 /для погашення заборгованості та судових витрат/, МФО № 305299) заборгованість по кредитному договору VIW3A0 від 01.09.2008 року в сумі 12 878,67 дол США, що за курсом 24,44 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.02.2020 року складає 3 147 754,69 грн., яка складається з 12 878,67 дол США, яка складається з: 7 010,96 дол США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3 374,87 дол США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 492,84 дол США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № НОМЕР_2 /для погашення заборгованості та судових витрат/, МФО № 305299), судовий збір в розмірі 4 721,32 грн.

Ухвалою Вінницького районного суду від 16 червня 2025 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Мишковська Т.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк», де 01.09.2008 року підписав кредитний договір № VIW3A0. Згідно договору банк зобов`язується надати відповідачу кредит у розмірі 7 372,00 дол США на термін до 30.08.2013 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором (а.с. 6-11, 12,13).

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 17.02.2020 року має заборгованість в сумі 75 084,31 дол США, яка складається з наступного: 7 010,96 дол США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3 374,87 дол США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 492,84 дол США заборгованість по комісії за користування кредитом; 62 205,64 дол США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Так як законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином заборгованість до стягнення становить 12 878,67 дол США, яка складається з: 7 010,96 дол США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3 374,87 дол США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 492,84 дол США заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с. 3-4,5).

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума кредитної заборгованості в розмірі 12 878,67 дол США.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 626 та статті 627 ЦК України договором

є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № VIW3A0, згідно якого банк зобов`язується надати відповідачу кредит у розмірі 7 372,00 доларів США на термін до 30.08.2013 року, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитно-заставним договором відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель: 21103, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 .

Кредитно-заставним договором передбачено, що у випадку порушення заставодавцем/позичальником зобов`язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець зобов`язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад.

Так, заочним рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2013 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 100 125 (сто тисяч сто двадцять п`ять) грн 92 коп. за кредитно-заставним договором №VIW3А0 від 01.09.2008 року звернути стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель: 21103, рік випуску: 2004, тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах МРЕВ ДАІ УМВС України, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вказаного автомобіля.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 травня 2013 року було скасовано заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2013 року та задоволено позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Вилучено у відповідача ОСОБА_1 та передано в заклад Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель 21103, рік випуску: 2004, тип: легковий седан-В, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 30.08.2008 року, належить ОСОБА_1 .

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» за кредитно-заставним договором № VIW3A0 від 01 вересня 2008 року в сумі 157 482,56 грн, із яких: заборгованість зі сплати кредиту 56 017,57 грн; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом 3128,70 доларів США, що еквівалентно 24998,31 грн; заборгованість зі сплати комісії - 1891,12 доларів США, що еквівалентно 15110,04 грн, пеня - 56300,34 грн, штраф (фіксована частина) - 250 грн та штраф (процентна складова) - 4806,30 грн, звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ, модель 21103, рік випуску: 2004, тип: легковий седан-В, № шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , що згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 30.08.2008 року, належного ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах Державтоінспекції України, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу вказаного автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 2362,23 гр. і 180,40 гр. витрат, пов`язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відтак, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувшись в листопаді 2012 року до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в односторонньому порядку змінив строк виконання договору, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 травня 2013 року, яке набуло законної сили, визначено розмір заборгованості за кредитно-заставним договором № VIW3A0 від 01 вересня 2008 року в сумі 157 482,56 грн, з яких: заборгованість зі сплати кредиту - 7 010,96 доларів США, що еквівалентно 56 017,57 грн; заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом - 3 128,70 доларів США, що еквівалентно 24 998,31 грн; заборгованість зі сплати комісії - 1 891,12 доларів США, що еквівалентно 15 110,04 грн, пеня - 56 300,34 грн, штраф (фіксована частина) - 250 грн та штраф (процентна складова) - 4 806,30 грн.

В подальшому, а саме в квітні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк навів новий розрахунок заборгованості, попросив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.09.2008 року в сумі 12 878,67 доларів США, яка складається з: 7 010,96 доларів США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 3 374,87 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2 492,84 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року позов задоволено.

Разом з тим суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням місцевого суду про стягнення заборгованості, оскільки розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором визначений рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 травня 2013 року, яке набрало законної сили, а тому новий розрахунок заборгованості, який наведений в позовній заяві не може братись до уваги.

Колегія суддів погоджується, що у ОСОБА_1 на день розгляду справи існувала заборгованість, яка була визначена рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27.05.2013 року, однак стягнення зазначеної заборгованості не є можливим з огляду на пропуск строку позовної давності при зверненні з даним позовом до суду.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 та 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредиту банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, звернувшись до суду із позовом в листопаді 2012 року про стягнення заборгованість за кредитним договором, шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Отже, пред`явивши вимогу до боржника про погашення заборгованості за кредитом, процентів за його користування, пені та комісії позивач змінив умови договором та використав своє право на дострокове повернення заборгованості за кредитом, що є підставою для відмови в позові, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вимоги апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Т.М. підлягають задоволенню, з позивача на користь відповідача на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5656,59 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни задовольнити.

Заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2020 року скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5656,59 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

Т.М. Шемета