Провадження № 6/686/406/25
УХВАЛА

04 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Томашівської А.Т.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому подання Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 ,

встановив:

В серпні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

На виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича знаходиться зведене виконавче провадження №78030662, яке складається з:

- виконавчого провадження №77382018, з виконання виконавчого листа №686/10274/24-ц, виданого 21.02.2025 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу;

- виконавчого провадження №77381588, з виконання виконавчого листа №686/10274/24-ц, виданого 21.02.2025 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 18.01.2024 року в розмірі 61023 грн. 00 коп.

Виконавчі провадження відкриті постановами приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича від 05.03.2025. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження направлені боржнику рекомендованим листом від 06.03.2025 року (за номером поштового відправлення 109).

Проте, боржником рішення суду не виконано. Декларацію про доходи та майно, обов`язок подання якої встановлено п.3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», не надано, в зв`язку з чим приватним виконавцем вжито заходи примусового виконання рішення суду.

В процесі здійснення заходів примусового виконання виконавцем 08.05.2025 винесено постанови про накладення арешту на майно та грошові кошти боржниці. Однак, майна та грошових коштів на які можливо звернути стягнення для погашення заборгованості не виявлено. Відсутня інформація про належність боржниці нерухомого майна, транспортних засобів, сільськогосподарської техніки.

За весь час здійснення виконавчого провадження боржницею жодних дій спрямованих на погашення заборгованості по виконавчим документом та самостійне виконання рішення суду здійснено не було.

Приватним виконавцем було здійснено комплекс заходів примусового виконання рішення, проте всі вони виявились безрезультатними. Станом на 05.08.2025 року кошти з боржника не стягувались, жодних заходів щодо виконання виконавчого документа боржницею не здійснювалось. Також боржницею не повідомлялось про виникнення обставин, що зумовлюють обов`язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення чи інших обставин, які б ускладнювали виконання рішення.

Разом з тим, згідно відповіді на запит до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України, боржниця неодноразово здійснювала виїзд закордон. Так, за період з 05.03.2025 ОСОБА_1 виїжджала з України 08.04.2025 та 11.06.2025.

Сторони до суду не з`явилися, повідомлені про час та дату судового засідання в установленому порядку.

Перевіривши матеріали справи, суд знаходить подання таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання; боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

Частиною 2 цієї ж статті даного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Законом не передбачене обов`язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов`язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» вбачається, що паспорт в розумінні даного Закону - це паспорт громадянина України для виїзду за кордон і проїзний документ дитини.

У відповідності до змісту вищезазначених норм Закону, громадянинові України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон може бути тимчасово обмежено виїзд за кордон.

Отже, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням та наявність паспорту для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов`язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які приватний виконавець зазначає у поданні.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов`язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

Судом з`ясовано, що відомості про отримання ОСОБА_1 викликів державного виконавця відсутні, привід до боржника державним виконавцем не застосовувався. Проте наявність лише самої заборгованості не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, суду не представлено беззаперечних доказів, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, так-як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання.

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання приватного виконавця про надання дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України боржника.

Відповідно до положення ч. 3ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов`язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таке подання може здійснюватись тільки у рамках цивільної юрисдикції, і таке обмеження можливо застосувати у разі умисного ухилення від виконання рішення суду, доказів яких не містять матеріали подання.

Тому за наведених обставин суд вважає у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», суд ,

вирішив:

Відмовити у задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Романа Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Зоряна ЧЕВИЛЮК