Справа № 572/681/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Березня Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасюк О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовом представника Кітовського Віталія Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним одностороннього правочину, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 як споживача в розумінні закону України «Про захист прав споживачів» звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в якому просив визнати недійсним односторонній правочин про відмову від підтримання ділових відносин шляхом розірвання договору в частині яка стосується ОСОБА_1 як фізичної особи. На обґрунтування позову зазначав, що протягом січня 2019-червня 2022 років ОСОБА_1 як фізична особа надавав банку заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за результатами розгляду яких банк надавав послуги з обслуговування рахунків та споживчого кредитування. 17 квітня 2024 року банком прийнято рішення про відмову від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні відповідно до вимог частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». 18 квітня 2024 року він отримав від АТ КБ «ПриватБанк» лист № 20.1.0.0.0/7-240418/110, з якого вбачається, що за результатами здійснення оцінки ділових відносин банком виявлено критерії ризику, що не можуть бути прийнятні. Посилаючись на те, що одностороння відмова АТ КБ «ПриватБанк» від договору банківського обслуговування, укладеного з ним, є незаконною, оскільки підстави для встановлення відповідного рівня ризику були відсутні, вважав, що розірвання договору у такий спосіб порушує його права, а правочин з розірвання цього договору, відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК України, є недійсним.

Ухвалою суду від 22 липня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від сторін не надходили.

Представник відповідача - Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Іванченко В. С. подала відзив на позов, в якому позову не визнала, у його задоволенні просила відмовити. Банк наділений прямим обов`язком встановлення неприйнятно високого ризику ділових відносин стосовно клієнтів та відмови від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка. При перевірці клієнта були встановлені ознаки сукупності пов`язаних між собою фінансових операцій, нехарактерних для звичайної діяльності клієнта, нетипової активності за рахунками клієнта. Службовою записко АТ КБ ПриватБанк від 17.04.2024, складеною Напрямком фінансового моніторингу та оформленою в шаблоні № 100202, наданий висновок відносно ОСОБА_1 про відмову від підтримання ділових відносин. Оскільки позивач має рахунки в банку як фізична особа-підприємець так і як фізична особа, то відмова в обслуговуванні клієнта стосується всіх його рахунків. Крім цього, сума витрат, що заявлена позивачем значно перевищує встановлені діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу, є неспівмірною із складністю цивільної справи, та не є пропорційною щодо витраченого часу.

У відповіді на відзив представник позивача Кітовський В. Л. зазначив, що здійснення ТОВ «ПОДС» операцій по рахунку не можна пов`язувати з діяльністю Скриннікова О.В. Відповідачем не конкретизовано які саме операції ОСОБА_1 стали підставою для відмови в підтриманні з ним ділових відносин. Банк наділений правом, а не обов`язком в односторонньому порядку розривати договір, при цьому банк зобов`язаний підтвердити існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику та розірвання договору.

Встановивши фактичні обставини, визначивши зміст спірних правовідносин, давши оцінку доказам, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Сторонами не заперечувалось, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 як фізичною особою шляхом подання останнім письмових заяв про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг було укладено договори про відкриття банківського рахунку та надання послуг споживчого кредитування, зокрема від 21 січня 2019 року, 25 жовтня 2019 року, 10 лютого 2020 року, 13 липня 2020 року, 01 червня 2022 року.

Своїм листом від 18.04.2024 року №20.1.0.0.0/7-240418/110 відповідач - АТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача ОСОБА_1 про відмову від підтримання ділових відносин і відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку. Вказаним повідомленням відповідач проінформував позивача про прийняття щодо нього 17.04.2024 року відповідного рішення з мотивів встановлення неприйнятно високого рівня ризику / ненадання необхідних для здійснення належної перевірки документів чи відомостей / неможливістю здійснення ідентифікації та/або верифікації, а також встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників / подання недостовірної інформації / подання інформації з метою введення в оману банку.

Внаслідок прийнятого рішення про відмову від підтримання ділових відносин та обслуговування відповідач повідомив позивача про дострокове за ініціативою банку розірвання укладених договорів банківського обслуговування/депозитних (вкладних) договорів без перерахунку процентів на вклад (депозит) та договорів, укладених з метою отримання інших банківських послуг (продуктів), що не передбачають відкриття поточних рахунків (крім кредитних договорів), та закриття поточних/депозитних та інших рахунків після здійснення завершальних операцій за цими рахунками.

Дослідженим висновком Напрямку «Фінансовий моніторинг» відповідача від 17 квітня 2024 року про розірвання ділових відносин, (клієнт ТОВ "ПОДС" та ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 ), клієнту встановлений неприйнятно високий ризик ділових відносин (НВР). Підставою для встановлення НВР є наявність критерію, визначеного частиною шостою статті 7 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»: неможливість банку виконувати визначені Законом про ПВК/ФТ обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з клієнтом або фінансовою операцією; наявність критерію, визначеного пунктом 61 розділу IV Положення № 65: клієнт (особа), щодо якого у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ним (ними) операцій ВК/ФТ, інших злочинів.

Обґрунтуванням щодо підозр, відповідно до яких вказана діяльність клієнтів сприяє ВК/ФТ або вчиненню інших злочинів, зазначений розумний облік ТОВ "ПОДС" . Підставою для фіксування підозр є розраховані алерти по правилу "Import. Контроль операцій ЗЕД" проєкту "Розумний облік". Клієнти згуртовані відповідно до однотипних ознак ризиковості та підозри щодо фіктивного підприємництва у сфері експортних операцій. ТОВ "ПОДС", дата заснування - 27.12.2023 ( 3 місяці); основний вид діяльності - 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами; місцезнаходження Україна, 34504, Рівненська обл., Сарненський р-н, місто Сарни, вул. Варшавська, будинок 6Г; статутний капітал 10 000,00 грн; засновник ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Обороти по рахунку НОМЕР_2 з 01-01-2023 склали 4 млн. грн. Надходження первинної фінансової допомоги в сумі 4 млн. грн., внесок до статутного капіталу від засновника в сумі 10 тис. грн. Перерахування коштiв на здiйснення валютно-обмiнних операцiй в сумі 3,785 млн. грн., виплату авансу, за послуги перекладу, податки.

Враховуючи неочевидну економічну доцільність здійснених операцій по рахунку 2600* клієнта, надіслано запит клієнту ТОВ "ПОДС" doc.privatbank.ua E.17.U.0.0/4-6870052 від 14.03.2024. В якості відповіді клієнтом було надано договір оренди приміщення, опис діяльності, та договори поворотної фінансової допомоги.

Ознаки ризиковості: транзитна діяльність з використанням рахунків банку, використання продуктів банку (операції купівлі валюти/транскордонні перекази) з метою легалізації коштів невстановленого походження; операції господарської діяльності в т.ч у сфері ЗЕД - результат внесення коштів невстановленого походження.

Критеріїв відповідно до Постанови Правління НБУ № 26 від 16.03.2023 Про розкриття інформації щодо зв`язків клієнтів із державою, що здійснює збройну агресію проти України не встановлено.

Фінансові операції та/або дії клієнта вважаються підозрілими за ознакою, визначеною ст.12 Закону про ПВК/ФТ та Додатку 19 Посилені заходи належної перевірки клієнта Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.05.2020 №65: фінансові операції клієнта є складними, незвично великими для його діяльності або не відповідають фінансовому стану. Згідно Додатку 20 Індикатори підозрілості фінансових операцій до Положення №65: фінансова операція /сукупність пов`язаних між собою фінансових операцій не є характерною/ характерними для звичайної діяльності клієнта (наприклад, цілі, тип та обсяг операції), а надані пояснення не є аргументованими. Нетипова активність за рахунками клієнта.

З врахуванням вищевикладеного, діяльність клієнта визнана підозрілою. В зв`язку з наявністю підстав вважати що обслуговування вказаної вище особи/осіб, характер або наслідки їх фінансових операцій можуть нести реальну або потенційну небезпеку використання банку з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму або фінансування розповсюдження зброї масового знищення, запропоновано щодо ТОВ "ПОДС" ЄДРПО 45391266 та ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_1 погодити рішення про встановлення НВР та відмовитись від підтримання ділових відносин шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунків. Відмову від підтримання ділових відносин здійснити згідно вимог статті 15 Закону про ПВК/ФТ та відповідно до Положення про відмову від встановлення (підтримання) ділових відносин/ проведення фінансової операції.

До висновку додано засновника підприємства та ОСОБА_5 ІПН НОМЕР_1 який несе адміністративну та кримінальну відповідальність, зокрема щодо дій направлених на фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Згідно ч. 6 ст. 7 Закону України № 361-IX від 6.12.2019 року "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі, зокрема, обґрунтованих підозр за результатами вивчення клієнта, що така діяльність може бути фіктивною.

Відповідно до п. 61 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Національного банку України № 65 від 19.05.2020 року банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених ч. 6 ст. 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ, а також щодо клієнтів (осіб), щодо яких у банку за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта є обґрунтовані підозри про здійснення ними операцій ВК/ФТ, інших злочинів.

Частиною 1 ст. 15 Закону № 361-IX передбачено, що суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції, зокрема, у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

Аналогічне зобов`язання передбачене п. 1 Додатку 12 до Положення № 65.

Між сторонами виникли зобов`язання, які регулюються нормами глави 72 ЦК України «Банківський рахунок».

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (стаття 1066 ЦК України).

Частинами 1 та 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 4 ст. 1075 ЦК України банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення". Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту.

Суд наголошує, що зобов`язання банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин з клієнтом в силу ст. 15 Закону № 361-IX шляхом розірвання договору банківського рахунка опосередковується обставинами встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей.

В свою чергу обов`язок банку встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин стосовно клієнта обумовлений неможливістю виконання визначених цим Законом обов`язків або мінімізації виявлених ризиків, пов`язаних з таким клієнтом або фінансовою операцією; наявністю обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною (ст. 7 Закону № 361-IX).

Оцінюючи правомірність підстав для розірвання відповідачем договору з позивачем, судом враховується, що висновок Напрямку Фінансовий моніторинг відповідача від 17 квітня 2024 року про розірвання ділових відносин наданий з урахуванням обмежень розкриття банківської таємниці.

Дослідженим висновком перелічено підстави для відмови від підтримання ділових відносин через проведення фінансових операцій ТОВ «ПОДС» .

Відповідач не надав достатніх доказів, щоб переконати суд про неможливість виконання визначених Законом №361-ІХ обов`язків або мінімізації виявлених ризиків, пов`язаних з фізичною особою ОСОБА_1 або вчиненою ним фінансовою операцією.

Також відповідач не довів, що вивчав діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи і що за результатами вивчення були встановлені обставини підозрілості та фіктивності його діяльності.

На підтвердження факту наявності підстав для припинення ділових відносин з ОСОБА_1 відповідач надав свій запит до ТОВ «ТРАК СЕРВІС САРНИ» та відповідь на цей запит цього товариства.

До позивача ОСОБА_1 з пропозицією надати пояснення з будь-яких питань, які цікавили банк, відповідач не звертався.

Доводи АТ КБ ПриватБанк про те, що діяльність клієнта визнана підозрілою, і що засновник підприємства ОСОБА_1 несе адміністративну та кримінальну відповідальність щодо дій, направлених на фіктивне підприємництво, тобто створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності та здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона, не обґрунтовують підстав для розірвання договору банківського рахунка із ОСОБА_1 як з фізичною особою.

Згідно з ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачені підстави недійсності правочину: недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За вказаних обставин односторонній правочин відповідача про розірвання ділових відносин в частині, яка стосується ОСОБА_1 як фізичної особи, оформлений рішенням від 17.04.2024 року, слід визнати недійсним, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст. 16 ЦК України та розцінюється судом як ефективний.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стягнення з відповідача судового збору не здійснюється.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу), покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

При цьому розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір від 27 січня 2025 року про надання правничої допомоги із зазначенням переліку наданих послуг, рахунок №30/01/1 від 27 січня 2025 року та платіжна інструкція від 30 січня 2025 року про перерахування коштів в розмірі 10000 гривень.

Доводи відповідача про перевищення встановлених діючим законодавством та нормативно-правовими актами граничних розмірів компенсації витрат на правову допомогу, їх неспівмірність із складністю цивільної справи, та непропорційність щодо витраченого часу, судом не приймаються до уваги.

Закон України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким встановлювався такий розмір витрат, втратив чинність з 15 грудня 2017 року.

Витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких визначений умовами договору про надання правничої допомоги та сплата яких підтверджується відповідною платіжною інструкцією, судом розцінюються як співмірні із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, вказані витрати слід покласти на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 203, 215, 1066 ЦК України, керуючись ст. ст. 137, 141, 263, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, вул. Грушевського, 1, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) задовольнити.

Визнати недійсним односторонній правочин Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про відмову від підтримання ділових відносин шляхом розірвання договору, оформленого рішенням від 17.04.2024 року в частині, яка стосується ОСОБА_1 як фізичної особи.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 4 вересня 2025 року.

Суддя Ю. В. Березень