КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 377/238/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 01 квітня 2025 року, постановлену під головуванням судді Малишенко Т.О.,-

встановив:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою заявою.

ОСОБА_1 просив встановити факт безпосередньої участі та загибелі батька заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок поранення, одержаного за особливих обставин під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України під час дії воєнного стану.

Заява обґрунтована тим, що встановлення вказаного факту є необхідним для звернення ОСОБА_1 до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого отримання відстрочки від проходження військової служби.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 01 квітня 2025 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 01квітня2025 року скасувати та направити матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На адресу Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що розгляд справи ОСОБА_1 має здійснюватись у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_1 просив встановити факт безпосередньої участі та загибелі батька заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок поранення, одержаного за особливих обставин під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України під час дії воєнного стану.

ОСОБА_1 зазначав, що встановлення вказаного факту є необхідним для отримання відстрочки від проходження військової служби, як особи, чим близький родич (батько) загинув за особливих обставин під час здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У частині 1 статті 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одним із критеріїв розмежування справ цивільної й адміністративної юрисдикції є суб`єктний критерій.

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просив встановити факт безпосередньої участі та загибелі батька заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок поранення, одержаного за особливих обставин під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України під час дії воєнного стану.

До матеріалів справи долучено копію відповіді Міністерства у справах ветеранів України, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про встановлення факту безпосередньої участі батька у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не погоджується та фактично оскаржує відмову Міністерства у справах ветеранів України щодо встановлення факту безпосередньої участі його батька у заходах оборони території України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявнику необхідно звернутись із адміністративним позовом у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та обґрунтовано відмовив у відкритті провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено положень щодо встановлення факту, що має юридичне значення, колегія суддів оцінює критично, оскільки вимоги ОСОБА_1 стосуються оскарження відмови Міністерства у справах ветеранів України,які, у відповідності до положень ст. ст. 18 - 20 КАС України, не підлягають розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, слід вважати правильним висновок суду першої інстанції про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 01 квітня 2025 року постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 01 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 15 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко