Справа № 149/1988/25
Провадження №2/149/895/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.09.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевкзаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2025 шлюб між Позивачем та Відповідачкою розірвано. За час перебування у шлюбі сторонами набуто в числі іншого майна квартиру за АДРЕСА_1 . На даний час, усі правовстановлюючі документи на майно сім`ї, в тому числі і на зазначену квартиру, знаходяться у Відповідачки. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423570427 від 22 квітня 2025 року вбачається, що право власності на квартиру, загальною площею 63.2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано в реєстрі 13 січня 2024 року на підставі договору купівлі-продажу, на ім`я ОСОБА_2 .

Враховуючи те, що вищезазначену квартиру було придбано Позивачем із Відповідачкою як подружжям в період шлюбу, тому просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 10.07.2025 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача-адвокат Костюк С.М. в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Судові витрати проиять залишити за позивачем.

Відповідачка ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає та просить задоволити.

Частинами 3 та 4 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст. 206 ЦК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 13.01.2024 року ОСОБА_2 є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав 3 361765592( коп .а.с.24-27).

Згідно висновку про вартість майна від 22 червня 2025 року вартість квартири за АДРЕСА_1 , визначена у 746280 грн. Таким чином, вартість1/2 частини складає 373140 грн.( коп.а.с.5).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2025 шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано ( коп.а.с.8).

Відповідно до частини першої 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. З ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу,є особистою приватною власністю кожного з них.

Статтею 60 СК України вказується, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Поряд з тим, відповідно до пунктів 1-3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, що також не заперечується відповідачкою, а отже є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

Судом не встановлено обставин, що мають істотне значення, які б давали підстави для відступлення від принципу рівності часток сторін при поділі спільної сумісної власності.

Отже, оцінивши наявні докази у сукупності, виходячи з того, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, відповідачка позовні вимоги визнає, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання, у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, права власності за кожним по 1/2 частині спірної квартири обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 1, 10, 76-80, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 293- 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину квартири - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири за АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Марина РОБАК