Провадження №2/748/1150/25
Єдиний унікальний № 748/2384/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Костюкової Т.В.

за участі секретаря судового засідання Гофрик К.С.,

представника позивача - Юзипчука М.В. ( в режимі відеоконференції)

представника відповідача Підмогильної Я.Я.

розглянувши розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Директор ТОВ «Коллект центр», ОСОБА_2 , діючи на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, 21 липня 2025 року, через систему «Електронний суд», звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованості за договором позики №75522971 від 11.05.2021 у розмірі 19306,90 грн; судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75522971 від 11.05.2021року , відповідно до якого сторони погодили, що сума кредиту в розмірі 6000 грн. надається позичальнику строком на 28 днів , процентна ставка - стандартна в розмірі 1,99 % за 1 день користування кредитом , яка застосовується протягом всього строку на який надано кредит, 2,7-% процентна ставка за понаднормове користування кредитом за день 11.05.2021 року надано позичальнику кредит в розмірі 6000 грн які перераховані на картку вказану відповідачем № НОМЕР_1 . Відповідач свої зобов`язання не виконав в повному обсязі у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. 30.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-12/2021 відповідно до умов якого Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відступило ТОВ Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №75522971 від 11.05.2021 укладеним з ОСОБА_1 . В подальшому 10.01.2023 року року ТОВ «Вердикт Капітал»», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №10-01/2023, відступив право вимоги за кредитним договором №75522971 від 11.05.2021 укладеним з ОСОБА_1 ТОВ «Коллект Центр» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача та звертається до суду з вимогою щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №75522971 від 11.05.2021 у розмірі 19306,90 грн яка складається із: 6000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 13104,05грн - заборгованості по відсотках, 175,24 грн інфляційні збитки та 27,61 грн - нараховані 3% річних, а також судових витрат в розмірі 9000 грн.

Ухвалою судді 24 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити з повідомленням (викликом) сторін

У строк встановлений судом відповідач, від імені якого діє представник адвокат Підмогильна Я.Я. подав відзив по справі, відповідно до якого позов не визнає в повному обсязі, зазначаючи, станом на 09.09.2021 року відповідач виплатив 10220 грн 74 коп боргу згідно договору позики №75522971 від 11.05.2021, з чого слідує, що кредитні зобов`язання були виконані . Крім того відповідач є військовослужбовцем, про що позивачу було відомо, адже з 08.11.2018 року проходить військову службу за контрактом у Держспецтранспортній службі та в силу приписів п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від нарахування штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань. Окремо акцентує увагу суду, що позивач звернувся до суду після закінчення строку позовної давності, адже останнє погашення заборгованості відбулося у 2021 році і до цього майже 5 років жодних претензій до відповідача не було. Витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн є завищеними щодо часу їх виконання та останні не можна вважати «неминучими». Даний спір не потребував значних затрат часу, а підготовка справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи для адвоката, а враховуючи , що позов задоволенню не підлягає, то і відповідно не має підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

11.08.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов відповідь на відзив , відповідно до якого позивач вказує, що за укладеними умовами кредитного договору №75522971 від 11.05.2021 сума позики6 000,00 грн .Строк позики 28 днів. Знижена процентна ставка 1,99%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день становить 2,70%. Відповідно до п.3 Договору Процент за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи з дати отримання та погашення, на залишок Позики та, у випадку дострокового її повернення, підлягають відповідному перерахунку. Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/,їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі(п.4 договору позики) Відповідно до п.6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини)та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до п.7 Правил позичальник має право продовжити строк користування позикою За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Відповідно до п. 7.12 Правил якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу. Вказує, що продовження строку договору передбачено умовами пролонгації, що визначені п.7 Правил, а доказів того, що відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.12 Правил, матеріали справи не містять

Відповідно до п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» ( станом на дату укладення договору) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. ОСОБА_1 до даної категорії осіб не відноситься, так як не надано жодного доказу того, що Відповідач брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України. Нарахування відсотків відбувалась з 11.05.2021 по 26.11.2021 р., до початку оголошення воєнного стану, контр розрахунку відповідач не надав, а відповідно позов підлягає задоволенню .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі , з підстав викладених у заявах по суті.

Представник відповідача позов не визнала в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, просила відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №75522971 від 11.05.2021року, згідно умов якого товариство зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позивальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити плату(проценти) від суми позики. Сама позики 6000 грн, строк -28 днів, процентна ставка 1,99% (фіксована), дата надання позики - 11.05.2021 року , дата повернення 08.06.2021 року , процентна ставка за понаднормове користування позикою 2,70% в день. Відповідно до п. 4 Договору позикодавець підтверджує, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/,їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі . Договір підписано одноразовим електронним ідентифікатором FYjRMh5fGW ( а.с 7)

З досліджених судом Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» , що затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 9протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року, в редакції, що діяла на час укладення Договору позики, пунктом 7 було врегульовано Порядок продовження строку користування позикою, зокрема позичальник має право продовжити строк користування позикою (далі пролонгація). За продовження строку користування Позикою , позичальник сплачує товариству проценти на мовах, обраних Позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Умови пролонгації вказуються в особистому кабінеті позичальника на Сайті. Розмір процентів , що сплачує Позичальник при оформленні пролонгації визначаються виходячи з базової процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів , на яку позичальник бажає оформити пролонгацію. Відповідно до п.6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини)та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Відповідно до п. 7.4 Правил позичальник погоджується, що у разі якщо позичальник не сплатив заборгованість в повному обсязі та/або не оформив пролонгацію, товариство має право застосувати наслідки визначені п. 6.8 цих Правил щодо нарахування процентів понадстрокове користування позикою і до дати повного виконання Позичальником своїх зобов`язань. ( а.с 8-13)

Досліджені судом Правила не містять підпису ОСОБА_1 .

З дослідженої судом довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000033171/ТНПП від 10.06.2025 року слідує , що товариство діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку і підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції , наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.08.2018 року та завершення платіжної операції щодо перерахунку 11.05.2021 року ОСОБА_3 на рахунок НОМЕР_1 суми 6000 грн ( а.с 14)

З дослідженого розрахунку заборгованості за кредитним договором №75522971 від 11.05.2021 року, здійсненого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вбачається, що відсотки нараховувалися за період з 11.05.2021 року по26.11.2021 року включно і заборгованість за договором становить: 6000 грн за тілом кредиту та 13104,05 грн заборгованість по відсотках . В рахунок погашення кредиту ОСОБА_1 внесена сума коштів 10220,74 грн ( а.с 19-21)

30.12.2021 року був укладений договір факторингу №30-12/2021 відповідно до якого первісний кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги в сумі 50584753,07 грн, а Фактор (ТОВ «Вердикт капітал» ) зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому Договором прийняти право грошової вимоги до Боржників , що належить клієнту і стає новим кредитором за договором позики між клієнтом і боржниками. Відповідно до умов укладеного Договру фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання від боржників, у клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором суми є меншими від суми сплаченої клієнтові ( а.с 24-28)

Відповідно до платіжного доручення № від 30 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» перерахував ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суму коштів в розмірі 2663376,39 грн. Призначення платежу: оплата лоту згідно договору факторингу 30-12/2021 від 30.12.2021 року ( а.с 29)

З дослідженого судом Витягу з Реєстру боржників від 30.12.2021 року вбачається, що під № 2622 передано Право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75522971. Сума заборгованості за договором складає 19104,05 грн ( а.с 31-34)

З розрахунку заборгованості здійсненої ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №75522971 від 11.05.2021 року слідує, що сума заборгованості становить 19306,90 грн яка складається із: 6000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 13104,05грн - заборгованості по відсотках, 175,24 грн інфляційні збитки та 27,61 грн - нараховані 3% річних ( а.с 22)

10 січня 2023 року на підставі Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступив шляхом продажу ТОВ «Коллект Центр» належні йому права вимоги до боржників , визначених у додатку 1 та 3 до Договору , включаючи права вимоги до правонаступників Боржників спадкоємців , страховиків або інших осіб. Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики відповідно до умов укладеного договору новий кредитор сплачує первісному кредиторі грошові кошти сумі 5312491,59 грн, без ПДВ. У випадку несплати (як повної так і часткової) новим кредитором ціни Договору права грошової вимоги до боржників за договорами позики на відповідну суму, що не сплачена повертаються Первісному кредитору всі суми грошових коштів отримані ним в погашення заборгованості за відповідними Правами вимоги ( а.с 35-45)

З акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року вбачається, що сторона 1 ( Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр») має перед стороною 2 ( ТОВ «Вердикт Капітал») непогашені грошові зобов`язання у сумі 15214406,31 грн на підставі договорів про відступлення. Сторона 2 має перед Стороною1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 16367512,20 грн, що виникло на підставі Договору №11-01/23 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги від 11.01.2023 року. Сторони підтверджують реальність та обсяги взаємних заборгованостей та зобов`язання Сторони 2 перед стороною 1 припиняються частково в сумі 15214406,31 грн. Залишок заборгованості Сторони 2 перед Стороною1 за Договором №11-01/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.01.2023 року становить 1153105,89 грн ( а.с 46-47)

З долученого Реєстру боржників до договору №11-01/23 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 11.01.2023 року від 10.01.2023 року слідує, що під № 65343 передано Право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №75522971. Сума заборгованості за договором складає 19306,9 грн яка складається із: 6000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 13104,05грн - заборгованості по відсотках, 175,24 грн інфляційні збитки та 27,61 грн - нараховані 3% річних ( а.с 49-52)

З розрахунку заборгованості здійсненої ТОВ «Коллект центр» за кредитним договором №75522971 від 11.05.2021 року слідує, що сума заборгованості становить 19306,90 грн яка складається із: 6000 грн - заборгованості за сумою кредиту, 13104,05грн - заборгованості по відсотках, 175,24 грн інфляційні збитки та 27,61 грн - нараховані 3% річних ( а.с 23)

З долученої копії військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10 травня 2018 року слідує, що відповідач 08.11.2018 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 №44РС від 08.11.2018 року прийнятий на військову службу за контрактом до Держспецтрансслужби ( а.с 110)

З довідки виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 31.07.2025 року за № 3695 вбачається , що молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 АДРЕСА_1 з 08 листопада 2018 року по даний час ( а.с 108)

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За положеннями частини першої статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Отже із аналізу вищезазначених норм матеріального права суд робить висновок, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі, безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).

Дослідивши умови договору укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 №75522971 від 11.05.2021 року судом встановлено, що сторони погодили строк його дії терміном на 28 днів з процентною ставкою 1,99 % за 1 день користування кредитом. Такі умови прийняв відповідач підписавши договір одноразовим електронним ідентифікатором FYjRMh5fGW.

Судом встановлено і дана обставина не заперечувалася представником відповідача, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 6000 грн від ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів».

Також в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 вніс в рахунок погашення заборгованості 10220,74 грн, що сторонами не заперечується і вбачається з розрахунку ( а.с 19)

Разом з тим, долучені Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» , що затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року), у яких визначена умова щодо нарахування я процентів у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини)та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів та умови пролонгації суд не бере до уваги як належний доказ з огляду на наступне.

Пунктом 4.2 Договору позики, який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , позикодавець підтвердив що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення), у тому числі на умовах фінансового кредиту розміщені, на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/,їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Судом встановлено, що Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року), не містять підпису ОСОБА_1 .

Як вбачається з п. 4.2 Договору відповідач підтвердив, що ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення),у тому числі на умовах фінансового кредиту . Ідентифікуючи даних, щодо органу, який затвердив вказані Правила та розпорядчого акту яким вони затверджені, Договір не містить, що унеможливлює констатувати, що відповідач ознайомився саме з Правилами, що затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року), а не з іншою редакцією.

Суд зауважує, що назва документу, а саме Правила надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення), у тому числі на умовах фінансового кредиту, з якими ознайомився ОСОБА_1 не співпадає з долученими до матеріалів справи, які містять назву Правила надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання грошових коштів у позику розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), умов пролонгації Договору та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Вказані Правила, які роздруковані позивачем належним доказом не можуть бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.

В силу приписів п.10 Договору позики від 11.05.2021 року інші умови цього Правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Разом з тим без наданих підтверджень, що саме з долученими до матеріалів Правилами ознайомився відповідач останні не можна вважати невід`ємною часиною Договору оскільки достовірно вони не підтверджують вказаних обставин.

Доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Обгрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання позичальником умов щодо пролонгації договору чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку договір позики № 75522971 , який безпосередньо підписаний ОСОБА_1 і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов

Суд зауважує, що у зв`язку з неодноразовою зміною Правил, що розміщені на офіційному сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, позивач міг додати до позовної заяви Правила у будь-якій редакції , що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Вищевказане свідчить про відсутність у матеріалах справи належних і допустимих доказів тому юридичному факту, що ОСОБА_1 виявив волю на укладення кредитного договору, заборгованість за яким є предметом розгляду судом саме на тих умовах, які визначені Правилами, з умовами пролонгації . ( а.с. 8-14)

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

Таким чином, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №75522971 від 11.05.2021 не був укладений в належній формі, так як позивачем не доведено під час судового розгляду, що ОСОБА_1 приєднався саме до долучених Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що затверджені рішенням загальних зборів учасників ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (протокол №11/02/2021 від 11 лютого 2021 року).

Таким чином, враховуючи те, що для відступлення права вимоги необхідним є існування самого зобов`язання, за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог, а договір про споживчий кредит №75522971 від 11.05.2021 не є укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в розумінні ст. 634 ЦК України, відсутні підстави вважати, що ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому і позивач ТОВ «Коллект Центр» » набув права вимоги на підставі укладених договорів факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 року та відповідно №10-01/2023 від 10.01.2023 року права вимоги до ОСОБА_1 з урахуванням чого суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог

Щодо аргументів представника відповідача суд зауважує наступне.

Відповідно до п. 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» ( у редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) було передбачено, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Отже, закон визначає категорію військовослужбовців, які звільняються від нарахування штрафних санкцій , пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом. Зокрема: 1) військовослужбовці , призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову та 2) військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів

Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Відповідно до ч.6 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» видами військової служби є базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» від 16 травня 2024 р. № 560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.

Отже, проходження військової служби здійснюється або за контрактом ( у добровільному порядку) або за направленням чи призовом, що є нетотожними поняттями.

Підтвердження віднесення належності до категорії військовослужбовця , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, підтверджується наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, або командира військової частини, або керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ та відповідною відміткою у військовому квитку щодо призову на військову службу під час мобілізації.

Підтвердження належності до другої категорії, необхідно надати докази , що особа брала , або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів

Відповідачем вказані докази не надані, що виключає застосування пільг передбачених п. 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» .

Щодо застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".. У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено, і який діє на час ухвалення судового рішення.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Отже, строк позовної давності не пропущений.

З урахуванням даного доводи представника відповідача суд при ухваленні рішення не бере до уваги.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою з задоволенні позовних вимог судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 526, 610, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 03.09.2025 року.

Суддя Т.В.Костюкова