РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року

м. Рівне

Справа № 564/4587/24

Провадження № 22-ц/4815/800/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді : Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Євгеюка Олександра Євстафійовича на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 березня 2025 року, ухвалене в складі судді Снітчук Р.М., дата складання повного тексту судового рішення 25.03.2025 року, у справі № 564/4587/24,

в с т а н о в и в :

В грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 09.07.2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 4 на спеціальних умовах до договору кредитної лінії № 45128 від 09.07.2021 року, який підписано електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором.

За умовами цього договору, відповідач отримала кредит у розмірі 6000 грн строком на 7 днів до 17 липня 2021 року, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1,48 % в день і реальної річної процентної ставки в розмірі 17587,92 % річних.

Вказує, що ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника, а тому у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4 від 09.07.2021 року в розмірі 20582 грн. 40 коп. з яких: 6000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту, 14582 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила.

Просив стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 2058, 40 грн, 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 25 березня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 4 від 09.07.2021 року в розмірі 20582 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2422 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Євгеюк О.Є. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав оцінку тому, що ТОВ «Діджи Фінанс» не надав до суду доказів підписання відповідачем та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» спеціальних умов № 4 до договору кредитної лінії № 45128 від 09.07.2021 року та договору кредитної лінії № 45128 від 22.06.2021 року.

Окрім цього, надані позивачем вказані вище документи не містять інформації про їх підписання відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора.

Звертає свою увагу на те, що позивач не виконав ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 07.02.2025 року, а саме не надав оригіналів електронних доказів на носії їх створення (флеш-накопичував, жорсткий диск).

Вказує, що суд першої інстанції проігнорував доводи представника відповідача щодо періоду, за який позивачем нараховані відсотки за користування кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам не відповідає.

Встановлено, що 09 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір споживчого кредиту № 4, спеціальні умови до договору кредитної лінії № 45128 від 09.07.2021 року, які підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн. строком на 7 днів, до 16 липня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,48 % в день і реальною річною процентною ставкою в розмірі 17587,92 % річних.

Факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 підтверджується копією листа АТ «Перший Український Міжнародний Банк» №КНО-/55 від 02.08.2024 року, витягом з додатку до листа, повідомленням АТ "ПУМБ" від 02.08.2024 року та повідомленням АТ "ПУМБ" №КНО-07.8.5/2241БТ від 20.02.2025 року, з якого вбачається, 09.07.2021 р. проведена операція на суму 6000 грн. 00 коп. (відправник ТОВ ФК Інвест Фінанс ID транзакція 44) з використання сервісу переказу коштів через АТ ПУМБ на банківську картку.

05 вересня 2022 року між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» і ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4 від 09.07.2021 року в розмірі 20582,40 грн з яких: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14582,40 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідно до наданого суду розрахунку за період з 09.07.2021 року до 27.02.2022 року заборгованість за договором № 4 становить 20582,40 грн з яких: 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 14582,40 грн - заборгованість за відсотками.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до ОСОБА_1 з досудовою вимогою Вих. № -АВ від 30 жовтня 2023 року про погашення заборгованості в розмірі 20582, 40 грн у термін до 30 листопада 2023 року, однак така вимога відповідачем не була виконана.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Убачається, що на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів в розмір 6000 грн. позивачем надано до суду першої інстанції підтвердження АТ «ПУМБ», яким повідомлено, що АТ «ПУМБ» в рамках співпраці з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» за договором про обслуговування операцій з переказу коштів з використанням платіжних карток №095/02 від 01.10.2021 року, підтверджує зарахування коштів згідно даних у Додатку до цього листа, зокрема, транзакція на рахунок НОМЕР_1 від 09.07.2021 року на суму 6000 грн. (а.с. 34-35).

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що ТОВ «ФК ІНВЕСТ ФІНАНС» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач допустив прострочення сплати визначених кредитним договором платежів на вищевказану суму з огляду на наступне.

У постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд зазначив, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З наданого позивачем підтвердження АТ «ПУМБ», та з інших наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити, що переказ коштів в сумі 6000,00 грн стосується саме відповідача.

Окрім цього, неможливо встановити належність картки НОМЕР_1 саме відповідачу чи зазначення ним такого номеру картки під час оформлення заявки, кредитного договору. Також відсутня будь-яка інформація щодо прив`язки даного переказу саме до кредитного договору № 4 від 09.07.2021 року.

Суд акцентує увагу на тому, що у справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем кредиту в розмірі 6 000 грн за договором № 4 від 09.07.2021 року.

З огляду на викладене, підтвердження АТ «ПУМБ» не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу за вказаним кредитним договором, а свідчить лише про проведення Банком платежу в системі на підставі договору з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

Окрім того, ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 14 січня 2025 року у цій справі № 564/4587/24 зобов`язано Акціонерне товариство «Перший Міжнародний Український Банк» надати первинний банківський документ (виписку по рахунку, платіжна інструкція, меморіальний ордер), як доказ перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 в сумі 6000 грн. на виконання умов кредитного договору № 4 від 09.07.2021 року (а.с. 83).

На виконання вказаної ухвали, Акціонерне товариство «Перший Міжнародний Український Банк» листом від 22.01.2025 року № КНО-07.8.5/809БТ повідомлено до районного суду, що Договір № 4 від 09.07.2021 року в Банку не укладався (а.с. 86-87).

Суд першої інстанції на вказане увагу не звернув, а відтак дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог позивача немає.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідачем при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн. З урахуванням задоволення апеляційної скарги з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір понесений відповідач при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Євгеюка О.Є. задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 25 березня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 3633,60 грн понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 04 вересня 2025 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.