Справа № 471/352/25
Провадження №2/471/213/25
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2025 р. Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Жили Н.М.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Козиревич О.С. звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою ОСОБА_2 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 липня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 . Договір того ж дня було зареєстровано Універсальною товарною біржею "Віконт-Т" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-152. Зобов`язання за цим договором сторонами було виконано в повному обсязі: покупець сплатив продавцю обумовлену суму - 700 грн., а продавець віддав останньому документи на будинок та ключі від нього. Вказаний договір був зареєстрований в БТІ за місцезнаходженнм нерухомого майна, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі № 49 від 27.07.1999 року. В пункті 10 вищезазначеного договору купівлі-продажу вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає, а тому при купівлі-продажу будинку сторони не знали про необхідність нотаріального посвідчення такого договору. Після цього позивач став проживати в даному будинку, користуватись ним та прибудинковою територією, будівлями та спорудами біля нього. В даний час позивач дізнався, що так як вказаний договір купівлі-продажу не оформлений нотаріально, то не є документом, який посвідчує право власності на будинок. Нотаріально посвідчити договір позивач не має можливості, оскільки ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2025 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак остання надіслала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи наявна заява Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в якій просить суд розглянути справу у відсутність її представника, вирішення позовних вимоги залишає на розсуд суду.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 23 липня 1999 року між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець), укладено договір №3-152 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив цілий житловий будинок АДРЕСА_1 . Зазначене домоволодіння складається із: житлового будинку жилою площею 18,9 кв.м (А-І), сарая (Б-І), огорожі (І-2). За заявою власника відчуджувався цілий житловий будинок з надвірними будівлями.

Відповідно до п. 2 вказаного договору домоволодіння належало ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі Рішення виконкому Григорівської сільської Ради народних депутатів Братського району Миколаївської області за № 77 від 15.07.1999 року, зареєстрованого Вознесенським міжміським Бюро технічної інвентаризації Миколаївської області в книзі за реєстровим № 49 від 16.07.1999 року.

Згідно п. 3 договору № 3-152 купівлі-продажу від 23.07.1993 р. домоволодіння продано за 700 гривень, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору.

Відповідно до п. 5 зазначеного договору покупець набуває право власності на домоволодіння з моменту підписання цього договору. Продавець зобов`язався звільнити від усього побутового майна та здійснити виселення і виписку всіх проживаючих не пізніше 01.08.1999 р., а покупець дає згоду на проживання продавця до цього строку.

В п. 9, п. 10 договору купівлі-продажу № 3-152 від 23.07.1993 р. зазначено, що згідно ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження придбаної нерухомості. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір № 3-152 купівлі-продажу від 23.07.1993 р. підписаний сторонами. В цьому договорі зазначено, що цей договір згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровано Універсальною товарною біржею "Віконт-Т" в "Журналі реєстрації біржових угод" реєстраційний №3-152 від 23 липня 1999 року (а. с. № 6).

Нотаріусом вищевказаний договір не посвідчувався.

23.07.1999 року вищезгаданий житловий будинок був зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 та записаний в реєстрову книгу №1 за реєстровим №49, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі.

Нещодавно позивач дізнався про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріусом.

Вирішити питання про нотаріальне посвідчення договору № 3-152 купівлі-продажу від 23.06.1999 р. на теперішній час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6 від 15.05.2025 р..

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Договір № 3-152 купівлі-продажу від 23.07.1999 р. був укладений в період дії ЦК Української РСР, 1963 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Положеннями ст. 47 ЦК Української РСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 9 ЖК України в редакції на час укладення вказаного договору, передбачено, що громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції на час укладання зазначеного договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Тобто, чинне на момент укладання спірного договору законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржової угоди.

В даний час через те, що договір купівлі-продажу № 3-152 від 23.07.1999 р. не був посвідчений нотаріусом, позивач не має можливості реалізувати своє право власника.

З огляду на викладене, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконані сторонами в повному обсязі. ОСОБА_2 (покупцем) сплачено продавцю грошові кошти за придбання вищезгаданого нерухомого майна в повному обсязі, продавець передала йому документи та ключі від будинку. Придбаний житловий будинок було зареєстровано Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_2 , тобто відбулась державна реєстрація в БТІ права власності позивача на вищевказаний житловий будинок. З часу придбання цього будинку позивач почав проживати в ньому, користуються будинком, будівлями та спорудами біля нього, прибудинковою територією.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та визнати договір купівлі-продажу № 3-152 від 23.07.1999 р. дійсним.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 328 ЦК України, ст. ст. 47, 128, 153, 224, 227 ЦК Української РСР, 1963 року, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 3-152 купівлі-продажу від 23 липня 1999 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який зареєстрований на Універсальній товарній біржі "Віконт-Т" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-152 від 23 липня 1999 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купив житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України Братського району) Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач - ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач - Новомар`ївська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, адреса місцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Новомар`ївка, вул. Данила Галицького, буд. 24, .

Суддя Жила Н. М.