Провадження № 2-ві/554/16/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м.Полтава

Суддя Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко М.О., розглянувши заяву про самовідвід судді Материнко М.О. від розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Тімошенко Наталії Володимирівни,

ВСТАНОВИВ :

12 вересня 2025 року суддею Материнко М.О заявлено самовідвід від розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Тімошенко Наталії Володимирівни з підстав п. 4 ч.1 ст. 36 ЦПК України, а саме порушення порядку визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Таким чином, питання заявленого самовідводу у справі № 554/11009/22 вирішується без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись з матеріалами справи, встановлено, що у провадженні судді Шевченківського районного суду міста Полтави Тімошенко Наталії Володимирівни перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

За вхідним номером №50136 від 01.09.2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Тімошенко Наталії Володимирівни.

Судове засідання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, призначено на 26.09.2025 року 13.30 год.

Разом із тим, згідно ч.ч. 2,3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З викладеного вбачається, що заява про відвід надійшла до суду 01.09.2025 року, судове засідання призначене на 26.09.2025 року і згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Разом з тим згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 року заяву про відвід розподілено на суддю Материнко М.О., проте матеріали справи не містять процесуальний документ (ухвали) про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки заява про відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, а тому в цьому випадку порушено порядок авторозподілу.

Суддя, розглянувши заяву про самовідвід, а також матеріали цивільної справи, дійшов до таких висновків.

Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною 11 статті 40 ЦПК України визначено, що за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, так як у справі відсутня ухвала суду за результатами вирішення заяви про відвід, вважаю, що порушено порядок визначення судді для розгляді справи, тому заява про самовідвід є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Враховуючи наявність порушення порядку визначення судді для розгляду заяви про відвід, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу, заявлений самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити самовідвід судді Материнко М.О. від розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Тімошенко Наталії Володимирівни.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Тімошенко Наталії Володимирівни передати на розгляд судді, у провадженні якого перебуває цивільна справа, для вирішення питання щодо заявленого ОСОБА_1 відводу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Материнко