Дата документу 09.09.2025 Справа № 333/7018/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 333/7018/16-ц Головуючий у І інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/807/1390/25 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебд Форс» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебд Форс», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Родовід банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року ПАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ТОВ «Дебд Форс», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 15.07.2008 між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 34/АК-00044.08.2, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 59 262,18 доларів США зі сплатою 7,7 % річних, з кінцевим терміном повернення до 15.07.2015.

Для забезпечення позичальником виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, 15.07.2008 ПАТ «РОДОВІД БАНК» укладено з ОСОБА_2 договір поруки № 34/АК-00044.08.2-З/П.

Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, передбачені умовами договору, надав позичальнику кредит відповідно до його умов. Однак, ОСОБА_1 та його поручитель ОСОБА_2 не сплатили простроченої заборгованості, що свідчить про невиконання умов кредитного договору та договору поруки, порушення зобов`язань, встановлених умовами договорів.

Згідно з довідкою Банку, станом на 10.11.2016, заборгованість відповідачів перед позивачем складає 18325,09 доларів США та 3 379 118,34 грн.

Посилаючись на означені обставини, ПАТ «Родовід банк», правонаступником якого є ТОВ «Дебд Форс», просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором 34/АК-00044.08.2 від 15.07.2008 в розмірі 18 325,09 доларів США, 3 379 118,34 грн та судовий збір в розмірі 57 713,17 грн.

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до АТ «Родовід банк» про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , який укладав кредитний договір, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . ОСОБА_2 поручилась за виконання зобов`язань саме ОСОБА_1 та не надавала згоди на забезпечення зобов`язань інших осіб. Вищезазначене свідчить про припинення поруки ОСОБА_2 за виконання зобов`язань за кредитним договором № 34/АК-00044.08.2 від 15.07.2008.

У квітні 2025 року ТОВ «Дебт Форс», що є правонаступником ПАТ «Родовід банк», звернулося до суду з клопотанням про залучення правонаступників.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході розгляду справи стало відомо про смерть ОСОБА_1 , який був позичальником за Кредитним договором.

Станом на день його смерті, за адресою зареєстрованого місця проживання померлого ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , були зареєстровані його донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,та дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які хоч і не подали заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, проте в силу 1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги за законом після померлого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Спадкування, тобто перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників.

Отже, після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відбулася заміна боржника за кредитним договором, якими стали спадкоємці померлого: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Посилаючись на означенні обставини, ТОВ «Дебт Форс» просило суд залучити в якості правонаступників померлого Відповідача/боржника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Дебд Форс» про заміну неналежного відповідача в порядку ст. 55 ЦПК України.

Роз`яснено заявнику його право звернутися до суду з вимогами в порядку ст. 1282 ЦК України.

Закрито провадження у справі за позовом ТОВ «Дебд Форс», яке є правонаступником ПАТ «Родовід банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ТОВ «Дебд Форс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірні правовідносини у цій справі про стягнення заборгованості за кредитом не належать до обов`язків, передбачених ст. 1219 ЦК України, а тому допускають правонаступництво внаслідок спадкування.

Однак, суд першої інстанції, нехтуючи імперативними принципами статті 55 ЦПК України, відмовив в залученні до участі у справі спадкоємців (правонаступників) ОСОБА_1 , якими є його дружина та донька, які були зареєстровані та проживали у належній померлому на праві приватної власності квартирі, за адресою АДРЕСА_2 .

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник ТОВ «Дебд Форс» - адвокат Арсемікова І.В. наполягала на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні оскаржуваної ухвали та задоволені заяви.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції, пославшись на п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що 15.07.2008 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 34/АК-00044.08.2, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 59 262,18 доларів США зі сплатою 7,7 % річних, з кінцевим терміном повернення до 15.07.2015 року.

На забезпечення позичальником виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат, 15.07.2008 року ПАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал» укладено з ОСОБА_2 договір поруки № 34/АК-00044.08.2-З/П.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20.12.2017 складено відповідний актовий запис № 8180.

02.02.2023 судом витребувано від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.02.2023 до суду від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори надійшов лист, згідно з яким спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в нотаріальній конторі не заводилась.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 04.03.2025 витребувано інформацію з Територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг м. Запоріжжя по Комунарському району про осіб, місце проживання яких станом на 19.12.2017 року було зареєстровано за адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

На виконання вимог зазначених в ухвалі суду від 04.03.2025 року про витребування доказів за клопотанням представника позивача за первісним позовом, судом було отримано відомості, щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 19.12.2017 року, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 24.09.2013 року по теперішній час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 04.03.2004 року по теперішній час.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За змістом зазначеної правової норми провадження у справі підлягає закриттю лише у випадку, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Так, згідно з положеннями статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи - сторони в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступників за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За змістом частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до глави 86 ЦК України за загальним правилом спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово та на підставі споріднення. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).

Так, наданою під час розгляду справи у суді першої інстанції відповіддю Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в нотаріальній конторі не заводилася.

Проте, апеляційний суд зауважує, що сама по собі невидача свідоцтва про права на спадщину у зв`язку з невстановленням кола спадкоємців, не може слугувати підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У постанові Верховного Суду від 13вересня 2021року у справі №756/15944/14-ц зроблено висновок про те, що суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи,якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції наведеного не врахував, обмежившись лише констатуванням факту тієї обставини, що після смерті відповідача ОСОБА_1 з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса спадкоємці померлого не зверталися.

Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою приписи статтей 1268, 1270 ЦК України, оскільки не перевірив та не з`ясував наявність/відсутність інших осіб, які на момент смерті відповідача, могли постійно проживати з ним, адже дружина і дочка були зареєстровані з ним за однією адресою, які хоч і не подавали заяв про прийняття спадщини, проте можуть бути такими особами, які прийняли спадщину, тобто питання щодо існування правонаступників померлого, суд залишив остаточно не вирішеним.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права (пункти 1, 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала про закриття провадження у справі постановлена судом передчасно, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому у відповідності до частини першої статті 379 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебд Форс» задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2025 рокуу цій справі скасувати. Справунаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дняїї ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: