ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6953/24 Номер провадження 22-ц/814/2610/25Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О..

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (надалі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 53751,88 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 7100 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 24.05.2018 між АТ «Альфа банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Банк прийняв пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування.

Мета отримання кредиту - для власних потреб, ліміт 200000 грн.

Банк надав кошти ОСОБА_1 , натомість останній не виконав зобов`язань по кредитному договору, що призвело до виникнення заборгованості станом на 23.02.2021 в сумі 53751,88 грн.

22.02.2021 між АТ «Альфа банк» та ТОВ «ФК «Форт» було укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого останнє отримало право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором укладеним з ОСОБА_1

23.02.2021 між ТОВ «ФК «Форт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №01-23-02/21, відповідно до умов якого новий кредитор отримав право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором укладеним з ОСОБА_1 .

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи відмову в задоволенні позовних вимог, суд зазначив про відсутність належних доказів які-б доводили розмір заборгованості, дату її виникнення, нарахування відсотків, доказів перерахування та отримання коштів, які-б в сукупності з іншими доказами могли б підтвердити наявність заборгованості.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Звертає увагу, що суд безпідставно відхилив надані позивачем докази, які в своїй сукупності доводять наявну заборгованість боржника перед товариством.

Вказує, що в разі незгоди з наданим розрахунком заборгованості, суд не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок боргу.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підтвердження позовних вимог надало копії оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки, анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування, паспорт споживчого кредиту, ідентифікуючи документи ОСОБА_1 як то сторінки паспорту та ІПН, договір факторингу №01-23-02/21, договір факторингу №1, додаток до договору факторингу, акти приймання передачі реєстру боржників, платіжні доручення, виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості, договір про надання правничої допомоги, платіжна інструкція про оплату правничої допомоги в сумі 7100 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову з підстав недоведеності заявленого розміру заборгованості, місцевий суд зазначив про відсутність належних доказів які-б доводили існування боргу в запитуваному розмірі, видачу кредиту, нарахування відсотків та інше, що в цілому не доводить обставин, на які позивач посилався в обґрунтування заявлених вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 24.05.2018 між АТ «Альфа банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) сторони уклали угоду про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Банк прийняв пропозицію на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування.

24 травня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, паспорт споживчого кредиту та завірив власним підписом сторінки паспорту та ІПН.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо наявного розміру заборгованості, позивач надав суду копію виписки по рахунку ОСОБА_1 з кредитною карткою World Debit Mastercard та розрахунок заборгованості завірений печаткою директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку вказаним доказам колегія суддів приходить до наступного висновку.

Надана копія виписки по рахунку ОСОБА_1 з кредитною карткою World Debit Mastercard не містить назви ані банківської установи, ані іншої фінансової організації, яка мала б посвідчити в передбаченому законом порядку надані до суду копії документів.

На виписці, яка не завірені уповноваженою особою, маються печатки «копія» та «згідно з оригіналом». Вказана виписка стосується договору №630932390, номер якого не фігурує ані в анкеті-заяві, ані в позовній заяві.

Окрім того, договір між відповідачем та банком укладено 24.05.2018, натомість відлік часу в виписці розпочинається з 24.06.2018 та не містить даних про суму наданого кредитного ліміту, який неможливо встановити також і з інших наданих суду документів.

Також колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять даних щодо випуску банківської карти, її реквізитів, що могло б в такому випадку свідчити про перерахунок коштів та відповідно їх використання позичальником.

Що стосується наданого позивачем розрахунку заборгованості, то як вірно зазначив місцевий суд, останній складено не банківською установою, а завірено лише директором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», тобто новим кредитором, після укладення двох договорів факторингу.

Звертаючись з позовом товариство просило стягнути заборгованість в сумі 53751,88 грн., не зазначаючи при цьому з чого вона складається.

Встановити правову природу як загального розміру заборгованості, так і складових її частин не представляється можливим з огляду на відсутність наданих стороною позивача доказів їх існування.

Також колегія суддів звертає увагу, що у виписці по рахунку на дату укладання першого договору факторингу фігурує сума 44752,21 грн. як згортання активу у зв`язку з продажем згідно договору факторингу №1 від 22.02.2021. Разом з тим вказана сума відсутня в наданому розрахунку заборгованості, що також свідчить про суперечливість доказів.

Таким чином, наданими позивачем доказами доводиться існування між сторонами кредитних правовідносин, між тим розмір заборгованості та її складових, час її виникнення та існування на момент переходу права до фактору залишились недоведеними позивачем належними доказами, а відтак останнім не виконаного обов`язку щодо доведення обставин, на які позивач посилається в обґрунтування заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на нові докази чи факти, наявність яких свідчила б про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Посилання апелянта на те, що заборгованість відповідача доводиться наданими доказами, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки таке твердження не ґрунтується на матеріалах справи.

Нових доказів стороною апелянта не надано та не спростовано висновок суду щодо їх відсутності в ході розгляду справи в місцевому суді.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 вересня 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.О. Панченко