Дата документу 04.09.2025Справа № 554/1201/25
Провадження № 2/554/2112/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року м.Полтава

Шевченківський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Черняєвої Т.М.,

з участю секретаря Звігольської О.,

представника позивача Титаренко В.,

представника відповідачки адвоката Тимохіної Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідачів за адресою АДРЕСА_1 . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 37162,49 грн. Просила стягнути з відповідачів суму заборгованості та судовий збір.

Ухвалою суду від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

03.03.2025 року до суду від представника позивача надійшло клопотання в якому вона прохала позовні вимоги підприємства до ОСОБА_2 залишити без розгляду, оскільки співвідповідач ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_2 . Прохала стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги, що утворилася за період з 01.22.2020 р. по 01.01.2025 р. в сумі 32260, 07 грн., індексу інфляції в сумі 3828, 32 грн., 3 % річних в сумі 1074, 10 грн. та судовий збір.

14.04.2025 року, 01.05.2025 року до суду від представника позивача надійшли клопотання в яких вона прохала у зв`язку з частковим погашенням заборгованості стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги в сумі 26608,95 грн., індексу інфляції в сумі 3828, 32 грн., 3 % річних в сумі 1074, 10 грн. та судовий збір.

08.05.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тимохіної Л.С. надійшов відзив на позовну заяву в якому вона прохала поновити пропущений з поважної причини строк на подання відзиву, врахувати наведені у відзиві на позов доводи та відмовити у задоволенні позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». До вимог про стягнення індексу інфляції в сумі 3 828,32 грн. та 3% річних в сумі 1 074,10 грн. за період з 21 грудня 2020 року по 01 січня 2025 року застосувати строки позовної давності.

У відзиві вказала, щодо вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01 листопада 2020 року по 01 січня 2025 року в сумі 32 260,07 грн., зазначила, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки відповідачем ОСОБА_1 сплачується борг, тому на даний час сума 32 260,07 грн. не є актуальною та борг є суттєво меншим.

Щодо вимоги про стягнення індексу інфляції за період з 21 грудня 2020 року по 01 січня 2025 року в сумі 3 828,32 грн. та 3% річних в сумі 1 074,10 грн., вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення, оскільки позивачем нарахована сума інфляційних втрат та 3% річних за 4 роки та 10 днів, з 21 грудня 2020 року по 01 січня 2025 року що не відповідає вимогам Закону. Вважає, що в цій частині підлягають застосуванню строки позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Представником відповідача зазначається, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 визначено, що в умовах воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів пені) інфляційних нарахувань, нарахований на заборгованість, утворену за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг, вказана постанова набрала чинності та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Зазначає, що позивач звернувся до суду із позовом у січні 2025 року, тобто у період коли діяла заборона нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Відтак, позовні вимоги про стягнення індексу інфляції в сумі 3 828,32 грн. та 3% річних в сумі 1 074,10 грн. не підлягають до задоволення.

Щодо стягнення судового збору в сумі 3 028 грн., то в цій частині вимоги також не підлягають до задоволення, оскільки за приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

20.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому зазначає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

Що строків позовної давності представник позивача у відповіді на відзив зазначила, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, що в період позовних вимог відповідачами неодноразово здійснювались оплати, хоч і з порушенням строків розрахунків, що свідчить про визнання відповідачами вказаної заборгованості. Таким чином підприємство вважає, що своїми діями відповідачі, а саме проплатами, за вищевказаний період підтвердили визнання свого боргу перед ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що відповідно до ст. 264 ЦПК України перериває перебіг строку позовної давності. Заборгованість до якої можливо застосувати строк позовної давності відсутня.

Щодо стягнення 3% річних та розрахованої суми інфляційних витрат, представником позивача зазначається, що виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

З дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року скасовано заборону на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, крім тих, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням за умов, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року).

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309, яким встановлений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією - м.Полтава не внесено до вказаного переліку.

Представник позивача зазначає, що підприємство мало право на нарахування відповідачам інфляційної складової та трьох відсотків за період січня 2020 по лютий 2022 та з січня 2024 по грудень 2024, що узгоджується із положеннями Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», яка набрала чинності 30.12.2023 року.

Таким чином підприємством проведено нарахування 3% річних та індекс інфляції за період з 21.01.2020 року по 20.02.2022 та з 05.01.2024 по 31.12.2024 що узгоджується із вимогами чинного законодавства.

03.06.2025 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тимохіної Л.С. надійшли заперечення, в яких вона зазначає, щодо нарахувати 3% річних та інфляційні втрати можливо лише за останні три роки, що передують зверненню до суду.

Щодо заборони нарахування 3% річних та інфляційних втрат, в цій частині зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 визначено, що в умовах воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів пені) інфляційних нарахувань, нарахований на заборгованість, утворену за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг, вказана постанова набрала чинності та застосовується з 24 лютого 2022 року.

30 грудня 2023 року до Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» внесено зміни та виключено пункт про заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів пені) інфляційних нарахувань на заборгованість за несвоєчасну сплату житлово-комунальних послуг. Тобто, законодавча заборона нараховувати штрафні санкції діяла в період часу з 05 березня 2022 року по 30 грудня 2024 року.

Відтак вважає, що 3% річних та інфляційні втрати неможливо нараховувати та стягувати на заборгованість, яка виникла у період часу з 05 березня 2022 року до 30 грудня 2023 року, тобто в період дії заборони встановленої Постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 267 ЦПК України прохала розстрочити присуджену до стягнення з ОСОБА_1 за наслідками розгляду цієї справи суму рівними частинами строком на 1-н рік (12 місяців), оскільки відповідач не в змозі одномоментно її погасити, є пенсіонером за віком, не працює.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.08.2025 року позовну заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги залишено без розгляду.

15.08.2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача Титаренко В.Г., про зміну позовних вимог.

Також представником позивача надано доповнення на відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заявлено вимогу про стягнення трьох процентів за період з 21.12.2020 по 20.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 та інфляційних втрат за період з 01.01.2021 по 31.01.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024.

Оскільки м.Полтава не належить до переліку таких територій, позивач вправі здійснювати нарахування відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, підприємство вважає, що вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України наданий підприємством розрахунком інфляційних втрат і 3% річних за період з 01.12.2020 до 20.02.2022 та з 01.01.2024 до 31.12.2024 з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з 24.02.2022 та постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 р., яка набрала чинності 30.12.2023.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а внесена з 16 по 31 число не індексується і розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число відповідного місяця, інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця ( Лист Верховного Суду України від 03.04.97 р N 62-97р). Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Ураховуючи положення пункту 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та відповідно до п. 34 Індивідуальних договорів приєднання, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком, тобто за зобов`язаннями січня 2024 року строк оплати 28.02.2024, тобто період прострочення починається з 01 березня 2024 року.

При нарахуванні індексу інфляції підприємство бере до уваги офіційні дані Державної служби статистики України. Так як, постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Зазначає, що починаючи з 24.02.2022 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не нараховувало відповідачу інфляційні, проценти річних на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1405, яка набрала чинності 30.12.2023, в територіальних громадах, що не розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, було скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення до припинення чи скасування воєнного стану в Україні неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Станом на 01.01.2024 відповідач не виконав зобов`язання щодо заборгованості, яка утворилась станом на 01.12.2023 в сумі 36 969,57 грн і тому у зв`язку зі скасуванням мораторію та у відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України починаючи з 01.01.2024 позивачем за прострочення виконання грошового зобов`язання нараховано інфляційні, а також три проценти річних від простроченої суми.

При розрахунку трьох процентів річних ураховуючи положення пункту 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, зазначає, що початок періоду прострочення за кожним щомісячним платежем припадає на 1 число кожного наступного місяця за місяцем, у якому має здійснюватися оплата послуги.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення (постанова Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 161/11703/22).

Представником позивача зазначається, що контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат відповідачами не надано. Так, за правилами ст. ст.625ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Отже вважає, що нарахування підприємством інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних узгоджується із вимогами чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримала, надала пояснення по суті позову, прохала позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду.

Представник відповідача адвокат Тимохіна Л.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення аналогічні викладеному у відзиві.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що взаємовідносини між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем по наданню послуг з теплопостачання та постачання гарячої води регулюються Житловим Кодексом України та Індивідуальним договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно ч.1, п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги із постачання теплової енергії і постачання гарячої води.

Відповідно до п.6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Взаємовідносини між позивачем та відповідачем (відповідачами) врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг.

Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua.

Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі.

Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які:

- введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

- введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року;

- введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго».

Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/.

Частиною 1 статті 9Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно частини 5 статті 13 Закону № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:

- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою КМУ від 21.08.2019 № 830- в редакції постанови КМУ від 08.08.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://te.pl.ua/tariff/tarifi-dlya-potreb-naselenny/;

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182- в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до пункту 32 зазначеного Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі. У разі застосування двоставкового тарифу умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісячно протягом року.

Підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого постачання теплової енергії та постачання гарячої води кв. АДРЕСА_3 .

Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів. Розмір плати за надані послуги становить: за послуги постачання теплової енергії: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу 1267,28 грн/Гкал (протягом опалювального періоду); умовно-постійна частина плати 463,47 грн. (щомісячно протягом року); плата за абонентське обслуговування -29,38 грн.; за послуги з постачання гарячої води-122,93 грн./куб.м, плата за абонентське обслуговування - 20,20 грн.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконувала, а саме не вносила платежі за послуги з теплопостачання та постачання гарячої води в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з 01.11.2020 по 01.01.2025 за нею утворилася заборгованість в сумі 32260,07 грн.

При вирішенні питання щодо стягнення 3% річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Загальновідомим є той факт, що встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (530-ІХ від 17.03.2020), згідно якого, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги;

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка набрала чинності з 24.02.2022, визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Кабінет Міністрів України постановою № 1405 від 29 грудня 2023 р., яка набрала чинності 30.12.2023, вніс зміни в пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», виклавши його в новій редакції та таким чином скасувавши (з дати набрання чинності постановою № 1405) заборону (а не саму постанову № 206) у тому числі на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальніпослуги населенням. Такий мораторій зберігається лише на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Таким чином постанова № 206 від 05.03.2022 є чинною, але в редакції з урахуванням змін, внесених в тому числі постановою № 1405 від 29.12.2023, які набрали чинності 30.12.2023.

На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3% річних, а саме за період з 21.12.2020 по 20.02.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 нараховано 3% річних в сумі 1068,93 грн. та з 01.01.2021м по 31.01.2022 та з 01.01.2024 по 31.12.2024 нараховано індекс інфляції в сумі 3828,32 грн.

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 3028 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги постачання теплової енергії та гарячої води у сумі 32260,07 грн, щодо індексу інфляції у сумі 3828,32 грн та 3% річних у сумі 1068,93 грн, а всього 37 157,32 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 3028,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.09.2025 року.

Суддя Т.М.Черняєва