Справа № 148/1486/24
Провадження № 22-ц/801/1768/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 рокуСправа № 148/1486/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Шевчук Л. П. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У червні 2024 року ПАТ «СК «АРКС» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 грудня 2018 ПАТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Класік» № 376984а8в. Предметом вказаного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням та користуванням транспортним засобом «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області справа № 127/18162/21 (провадження № 3/127/5589/21) від 02 серпня 2021 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом було встановлено, що 27 червня 2021 року об 11 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Короленка 5, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_1 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 10.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, на підставі чого було складено страховий акт № ARX2819627 від 12 липня 2021 року за наслідками дослідження фактичних даних та обставин ДТП, у результаті чого вказану ДТП визнано страховим випадком. На підставі зазначеного страхового акту позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 35 408,91 гривень.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника транспортного засобу «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_3 , була застрахована в ТДВ «СГ «Оберіг», страховий поліс № НОМЕР_4 .

У свою чергу ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу в порядку регресу позивачу у розмірі 25 028,84 гривень.

Для забезпечення повної реалізації приписів ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» ОСОБА_1 належить сплатити ПАТ «СК «АРКС» різницю між фактичним оплаченим страховим відшкодуванням та сумою оплати, який здійснив страховик відповідача.

Покликаючись на викладене, ПАТ «СК «АРКС» у заявленому позові просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь завдані збитки у розмірі 10 380,07 грн, вирішити питання судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

При розгляді справи місцевим судом було встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» відповідно до полісу №АР 001173376 та страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 130 000 грн.

ПрАТ «СК «Аркс» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ФОП ОСОБА_3 на підставі акту № ARX2819627, яким здійснено ремонт пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 .

Страховиком ОСОБА_1 ТДВ «СГ «Оберіг» відшкодовано ПрАТ «СК «АРКС» кошти в сумі 25 028,84 грн.

Разом із тим, позивачем не надано суду доказів того, що він звертався до страховика ОСОБА_1 ТДВ «СГ «Оберіг» із вимогою про відшкодування коштів у повному розмірі та отримав відмову у такій виплаті, внаслідок чого вимушений звернутися із даним позовом до суду та просити стягнути вказані кошти саме з винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована.

Оскільки основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Ковальчук О. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 липня 2025 року апеляційну скаргу залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2025 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження без виклику сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до доводів позовної заяви.

Позивач скористався свої правом на звернення до страхової компанії відповідача, а третя особа виплатила суму за договором обов`язкового страхування з урахування фізичного зносу та франшизи передбаченої договором.

Разом з тим, суд посилається на не звернення позивача до третьої особи із заявою про виплату, що взагалі вказує про алогічність дій суду першої інстанції, бо рішенням суду встановлено, що позивач звернувся з позовом до третьої особи та про що було прийнято ухвалу. Тому повторне звернення задля отримання страхового відшкодування позбавлене сенсу та не передбачено ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При розрахунку страхового відшкодування страховою компаніє відповідача було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, внаслідок чого було розраховано та виплачено страхове відшкодування з урахуванням приписів статті 29 Закону України №1961-IV, тобто було визначено матеріальний збиток з урахуванням франшизи у розмірі 1 500 грн, внаслідок чого було виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 25 028,84 грн, що не було враховано судом при розгляді справи.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

На апеляційну скаргу відповідачем подано відзив у якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 серпня 2021 року (справа № 127/18162/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У постанові суду зазначено, що 27 червня 2021 року об 11 год 40 хв в м. Вінниці по вул. Короленка 5, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Renault Kangoo», д. н. з. НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_1 . В результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач порушив вимоги п. 10.9 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а. с. 14).

На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_5 , були застраховані в ПрАТ «СК «Аркс» договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 376984А8В від 26 грудня 2018 року (а. с. 15-22).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», д. н. з. НОМЕР_6 , на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Оберіг» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 001173376. Ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 130 000 грн. Розмір франшизи 1500 грн (зворот а. с. 69).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.21.0, здійсненої ТОВ «Автомир Колор» 29 червня 2021 року, вартість ремонтних робіт автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_5 , становить 35 408,91 грн (а. с. 24-25).

Відповідно до страхового акту № АRX2819627 від 21 липня 2021 ркоу розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_5 , внаслідок ДТП, що сталося 27 червня 2021 року, АТ «СК «Аркс» було визначено у розмірі 35 408,91 грн (а. с. 27-28).

Вказана сума страхового відшкодування була виплачена ОСОБА_2 на рахунок ФОП ОСОБА_3 13 липня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням № 798599 (а. с. 29).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27 січня 2022 року у справі № 910/20033/21 було задоволено клопотання ПАТ «СК «Аркс» та закрито провадження у справі за позовом ПАТ «СК «Аркс» до ПАТ СК «Оберіг» про відшкодування матеріальної шкоди.

В ухвалі суду зазначено:

«Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оберіг» (відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 33 908,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Класік» № 376984а8в від 26.12.2018 з огляду на настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_7 , внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача з огляду на те, що відповідальність водія транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_8 з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода застрахована у відповідача на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 001173376.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.12.2021 відкрито провадження у справі № 910/20033/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

17.12.2021 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до Господарського суду міста Києва надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР № 001173376.

24.12.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У поданому відзиві зазначено, що 13.12.2021 відповідачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 25 028,84 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи.

12.01.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, закриття провадження у справі та повернення судового збору.

… Враховуючи наведене, суд приймає до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та розглядає справу, виходячи з нової ціни позову, а саме стягнення 25 028,84 грн.

Позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» надійшла до суду 06.12.2021.

13.12.2021 відповідачем було перераховано позивачу кошти в сумі 25 028, 84 грн. згідно платіжного доручення № 10620 з призначенням платежу: «страхове відшкодування згідно страхового акту № 31347р/1 від 13.12.2021 (за полісом АР 1173376 згідно претензії ЕЛ_00013197).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Таким чином, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань» (а. с. 30-31).

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною першою статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові від 4 липня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Із матеріалів справи встановлено, що після настання страхового випадку ПАТ «СК «Аркс» виплатило страхове відшкодування у розмірі 35 408,91 грн на ремонт застрахованого автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_5 , а тому відповідно до положень статей 993, 1191 ЦК України та статті 23 Закону України «Про страхування» ПАТ «СК «Аркс» набуло право вимоги відшкодування сплаченої суми в розмірі 35 408,91 грн у порядку регресу до відповідача, який згідно із постановою суду визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та страховика винної особи.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, страховик відповідача ТДВ «СК «Оберіг» сплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 25 028,24 грн.

Вказаний розмір відшкодування був сплачений ТДВ «СК «Оберіг» на користь ПАТ «СК «Аркс» у межах судового провадження у справі № 910/20033/21.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту ухвали суду від 27 січня 2022 року вбачається, що ПАТ «СК «Аркс» зверталося до суду із позовом про стягнення із ТДВ «СК «Оберіг» на свою користь 33 908,91 грн (35 408,91 грн 33 908,91 грн = 1 500 грн франшиза), втім після виплати 13 грудня 2021 року ТДВ «СК «Оберіг» страхового відшкодування у розмірі 25 028,84 грн, позивач заявив клопотання про зменшення позовних вимог до 25 028,84 грн та закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, відповідно до якої господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, ПАТ «СК «Аркс» погодилося із розміром страхового відшкодування, визначеного ТДВ «Страхова компанія «Оберіг» у розмірі 25 028,84 грн.

Тому колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що позивач звертався із позовом до страховика відповідача, а повторне звернення задля отримання страхового відшкодування позбавлене сенсу.

Також апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних доказів розрахунку вартості збитків та страхового відшкодування ТДВ «Страхова компанія «Оберіг».

Окрім того встановлено, що розрахунок розміру збитків та страхового відшкодування власнику автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_5 , позивачем було визначено на підставі ремонтної калькуляції ТОВ «Автомир Колор» (а. с. 24-25). Експертиза та оцінка збитків не проводилася.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене, а також те, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СК «Оберіг» полісом обов`язкового страхування, відповідно до якого ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілого, становив 130 000 грн, що не перевищує розміру визначеного та сплаченого позивачем страхового відшкодування власниці автомобіля «Mitsubishi», д. н. з. НОМЕР_5 , колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді О. В. Ковальчук

В. П. Рибчинський