Провадження № 22-ц/801/1743/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 рокуСправа № 127/28459/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання Луцишина О. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Дернова В. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про стягнення коштів у вигляді недоотриманої пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , яка є бабусею позивача перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У 2013 році ОСОБА_2 склала заповіт на свого онука ОСОБА_1 на 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 .

09 грудня 2021 року ОСОБА_2 звернулась з адміністративними позовом до Вінницького окружного адміністративного суду про оскарження протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та зобов`язання вчинити певні дії.

10 лютого 2022 року Вінницьким окружним адміністративним судом ухвалено рішення, яким Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області було зобов`язано здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії починаючи з 01.04.2019 на підставі довідки №ХЛ61501 від 19.10.2021, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зазначених у довідці основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум

На підставі відповідного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

На момент своєї смерті ОСОБА_2 та її онук ОСОБА_1 проживали за однією адресою в АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до змісту заповіту, який був складений ОСОБА_2 в 2013 році, майно після її смерті успадкував онук ОСОБА_1 . Позивачеві не були відомі обставини про внесення/невнесення його бабусею ОСОБА_2 змін до заповіту з урахуванням недоотриманої пенсія ОСОБА_2 , оскільки на момент його складання позивачеві було лише 10 років.

Відділом примусового виконання рішень Управління з питань виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не направлялась Постанова про закінчення виконавчого провадження № 69135901 за адресою проживання ОСОБА_2 чи її спадкоємця.

Під час відкриття спадщини в державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 стало відомо, що в спадкову масу не ввійшла сума недоотриманої пенсії.

Нотаріус не прийняла до спадкової справи № 11/2023 за реєстровим № 2-1575 рішення Вінницького окружного адміністративного суду 10 лютого 2022 року по справі № 120/17997/21-а.

07 грудня 2023 року державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори видала позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом без врахування сум недоотриманої пенсії спадкодавця за рішенням суду по справі № 120/17997/21-а.

14 грудня 2023 року ОСОБА_1 звертався і з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, де управління рекомендувало звернутись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

ОСОБА_1 вважав, що прийняв спадщину з урахуванням недоотриманої пенсії Спадкодавця, оскільки на момент смерті його бабусі ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою, а тому є таким, що автоматично прийняв спадщину за законом без врахування 6 місячного строку для подання заяви про її прийняття.

Таким чином, позивач не знав та не міг знати про порушення, невизнання та оспорювання свого права на недоотриману пенсію спадкодавця з боку Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, державного нотаріуса Другої Вінницької державної нотаріальної контори та Відділу примусового виконання рішень Управління з питань виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Наразі в Автоматизованій системі виконавчих проваджень міститься виконавче провадження № 69135901, де ОСОБА_2 була стягувачем, а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області боржником у справі про стягнення заборгованості з невиплаченої пенсії Спадкодавця за рішенням суду. Вказане виконавче провадження є завершеним, можливості з ним ознайомитись у позивача немає, оскільки він не є його стороною.

З огляду на вказані обставини, а також на те, що ОСОБА_2 була нарахована заборгованість по пенсійних виплатах за період з 01 квітня 2019 року по квітень 2022 року у розмірі 92 829,70 грн та не була отримана нею за життя з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позивач звернувшись з вказаним позовом до суду за захистом свого порушеного, невизнаного та оспорюваного права, просив:

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом належну померлій ОСОБА_2 суму нарахованої, але невиплаченої пенсії на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 120/17997/21-а в розмірі 92 829,70 грн та витрати, що пов`язані з розглядом справи.

- зобов`язати Другу Вінницьку державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 з нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 120/17997/21-а.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року позовні вимоги було задоволено частково та вирішено стягнути з ГУ ПФ України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 92 829,70 грн неотриманої пенсії у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог було відмовлено, вирішено питання судових витрат.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із нарахованої, але неотриманої доплати до пенсії, розмір якої становить 92 829,70 грн.

Позивач в установлений законом строк вступив у спадщину після смерті ОСОБА_2 , а отже, успадкував належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Щодо позовної вимоги про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на нараховану, але не виплачену пенсію спадкодавця згідно із рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 120/17997/21-а місцевий суд зазначив, що така вимога не може бути задоволена, оскільки, як вбачається з матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 11/2023, ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, а не за законом, а також не звертався до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на нараховану, але не виплачену пенсію спадкодавця ОСОБА_2 (було подано лише заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку квартири), хоча спадщину було прийнято у встановленому законом порядку та у встановлений законом строк.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Шемета Т. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2025 року суддю Шемету Т. М. замінено на суддю Голоту Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 11 вересня 2025 року о 09 год 45 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що нараховані кошти на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/17997/21-а включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України.

Вказана заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону № 2262 встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Власні кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, що передбачено статтею 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Статтею 73 Закону №1058 встановлено вичерпний перелік використання коштів Пенсійного фонду та заборону їх спрямування на цілі, не передбачені цим законом. За таких підстав, у Головного управління відсутні правові підстави для виплати пенсій колишнім працівникам силових структур за рахунок власних коштів.

Не отримання донарахованих коштів позивачу відбувалось не з вини Головного управління, а через брак коштів на виконання рішень суду що проводиться в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, що обліковуються в реєстрі судових рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому подано заяву про розгляду справи у відсутність представника.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17 квітня 2003 року, копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 05 червня 1972 року (а. с. 178, зворот а. с. 178, том 1).

На виконання рішення від 10 лютого 2022 року у справі № 120/17997/21-а (а. с. 20-24, том 1) Вінницький окружний адміністративний суд видав виконавчий лист про зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року на підставі довідки № ХЛ61501 від 19 січня 2021 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням зазначених у довідці основних та додаткових видів грошового забезпечення та премії, а також здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум (а. с. 13-14, том 1).

01 червня 2022 року було відкрите відповідне виконавче провадження, яке було завершене 28 вересня 2022 року (а. с. 29, 103, 107 том 1).

Відповідно до розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії розмір недоотриманої ОСОБА_2 пенсії за квітень 2019 року квітень 2022 року становить 92 829,70 грн (а. с. 17).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений 19 листопада 2013 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н. С. за реєстровим № 2-2420 (зворот а. с. 179-180, том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 18, том 1).

На момент відкриття спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за однією адресою АДРЕСА_2 (зворот а. с. 176, 177, том 1).

11 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Другої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (зворот а. с. 171, том 1).

Як видно із копії спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 № 11-2023 позивач є єдиним спадкоємцем після смерті баби (а. с. 170-192). Його мати та дочка ОСОБА_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 179, том 1).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 грудня 2023 року ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується у частині задоволених вимог про стягнення з ГУ ПФ України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 неотриманої пенсії у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , у частині відмови у задоволенні решти позовних вимог апеляційним судом не переглядається.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у нього як спадкоємця за заповітом та законом після смерті баби права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, право на отримання належних ОСОБА_2 , але не отриманих пенсійних виплат, передається позивачу, як її спадкоємцю за заповітом.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21, від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

Із матеріалів справи встановлено, що на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2022 року у справі № 120/17997/21-а, яке було ухвалене за життя спадкодавця та набрало законної сили, ГУ ПФУ у Вінницькій області провело ОСОБА_2 перерахунок пенсії за період з квітня 2019 року по квітень 2022 року.

Однак суми пенсії, що належали бабі позивача, залишилися недоодержаними у зв`язку із її смертю, що не заперечується відповідачем.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 та є єдиним спадкоємцем після її смерті.

З огляду на встановлені обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на належні спадкодавцю суми пенсії, а тому заявлена ним вимога про стягнення грошових коштів з органів пенсійного фонду підлягає задоволенню і є ефективним засобом поновлення його порушених прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що виплата суми недоотриманої пенсії мала бути виконана в порядку черговості надходження коштів до фонду, не заслуговують на увагу, оскільки невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 03 червня 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, понесені ГУ ПФ України у Вінницькій області у зв`язку з апеляційним переглядом справи, слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський