справа № 361/5187/25 головуючий у суді І інстанції Писанець Н.В.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2025 року про відмову у видачу судового наказу, постановлену під головуванням судді Писанець Н.В.. у м. Бровари, за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу, в якому просила стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня звернення з цією заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу про стягнення аліментів, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, порушив норми ч. 1 ст. 28 ЦПК України та незаконно позбавив заявника та його малолітню дитину права на отримання аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції керуючись п. 9 с. 1 ст. 165 ЦПК України виходив з того, що заява подана з порушенням правил підсудності.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 162 ЦПК України встановлено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Загальні правила підсудності викладені у § 3. Територіальна юрисдикція (підсудність) Глави 2. Цивільна юрисдикція ЦПК України.

Частина 1 ст. 27 ЦПК України передбачає, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Тлумачення ст. ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою зазначила адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 .

На підтвердження свого місця проживання ОСОБА_1 , надала копію паспорту серії НОМЕР_1 та витяг з реєстру територіальної громади, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Беручи до уваги, що заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України, вона скористалась своїм правом вибору між судами, яким підсудна справа, та подала дану заяву саме до Броварського міськрайонного суду Київської області за місцем свого проживання з дотриманням правил підсудності.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав до відмови в задоволенні заяви про видачу судового наказу. Висновок суду ґрунтується на неправильному застосуванні норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.