КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 вересня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, заінтересовані особи: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,

в с т а н о в и в:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 лютого 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, заявник звернувся з апеляційною скаргою із пропуском строків, встановлених статтями 350, 354 ЦПК України, та без додержання вимог статті 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також доказів надсилання копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів одній із заінтересованих осіб.

Копія цієї ухвали була доставлена до електронного кабінету ГУ ДПС в Одеській області в ЄСІТС 01 вересня 2025 року о 19:15 год., про що свідчить звіт про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

09 вересня 2025 року до апеляційного суду надійшла заява ГУ ДПС в Одеській області про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій заявник також порушив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи його тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції було отримано ним в підсистемі «Електронний суд» 17 березня 2025 року, а з апеляційною скаргою на нього він звернувся 04 квітня 2025 року. З огляду на те, що апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня його отримання в електронному кабінеті відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви про усунення недоліків, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження з наступних підстав.

За приписами частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Частиною третьою статті 350 ЦПК України передбачено, що особа, щодо якої банк розкриває банківську таємницю, або заявник мають право у п`ятиденний строк оскаржити ухвалене судом рішення до апеляційного суду в установленому порядку.

Отже, для оскарження рішень у справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб, законодавцем встановлено п`ятиденний строк.

Виходячи з установленого в статті 354 ЦПК України загального порядку оскарження рішення суду та враховуючи спеціальні строки оскарження рішення про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, апеляційна скарга на рішення суду у даній справі подається протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, з урахуванням строку на апеляційне оскарження, установленого частиною третьою статті 350 ЦПК України, якщо апеляційна скарга подана протягом п`яти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина третя статті 354 ЦПК України).

Таким чином, норма частини третьої статті 350 ЦПК України є спеціальною по відношенню до положень статті 354 ЦПК України щодо строків апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, а відтак п`ятиденний строк для оскарження судового рішення підлягає поновленню з моменту вручення копії рішення.

Пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно із частиною шостою статті 272 ЦПК України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно зі статтею 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення було ухвалене судом першої інстанції в судовому засіданні 18 лютого 2025 року за відсутності всіх учасників справи та 16 березня 2025 року о 01:20 год. доставлене до електронного кабінету підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» ГУ ДПС в Одеській області (а.с. 58).

Тобто, з урахуванням положень частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення рішення заявнику є 17 березня 2025 року.

В апеляційній скарзі та заяві про усунення недоліків заявник визначає, що копію оскаржуваного судового рішення фактично отримав 17 березня 2025 року згідно штампу вхідної кореспонденції № 13702/5.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд вказав, що за обставин отримання ГУ ДПС в Одеській області повного тексту рішення 17 березня 2025 року останнім днем для подання апеляційної скарги на нього є 24 березня 2025 року. Однак, з апеляційною скаргою на це судове рішення заявник звернувся лише 04 квітня 2025 року і клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не заявив (з посиланням на поважні причини пропуску цього строку).

У вищевказаній ухвалі апеляційний суд чітко і однозначно констатував, що заявнику необхідно надати суду апеляційної інстанції заяву, в якій, вказавши на підстави поважності причини пропуску установленого законом строку на апеляційне оскарження з посиланням на відповідні докази, порушити питання про поновлення цього строку, а в іншому випадку буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Однак, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження заявник лише вказав, що апеляційна скарга подана у межах тридцятиденного строку на апеляційне оскарження з часу отримання рішення відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України.

Разом з тим, зазначені посилання ГУ ДПС в Одеській області є помилковими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного процесуального законодавства з огляду на те, що для оскарження рішень у справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, законодавцем встановлено п`ятиденний строк.

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб і невиконання заявником вимог процесуального закону або суду не належать до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження.

Державні органи/установи, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання процесуальних обов`язків.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження судового рішення, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики ЄСПЛ випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без відповідного клопотання учасника справи з доведеністю поважності причин не забезпечує рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці ЄСПЛ.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву (про поновлення строку) не буде подано особою в зазначений строк або вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

За таких обставин, надаючи оцінку доводам заявника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та наявним у матеріалах справи доказам в їх сукупності та співставленні, колегія суддів вважає, що такі причини є неповажними, а відтак з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України, відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 350, 354, 357, 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, заінтересовані особи: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 , про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю відмовити.

Копію ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати заявнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, якщо такі подавалися. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній