єдиний унікальний номер справи 531/1243/25
номер провадження 2/531/655/25
01 вересня 2025 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Герцова О. М.,
за участю секретаря Капленко Є. С.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Позивач через представника звернувся до суду з цивільним позовом, зі змінами, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість.
При укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки 04 жовтня 2019 року між сторонами було досягнуто домовленості про всі істотні умови договору купівлі-продажу земельної ділянки, на виконання якого позивачем було сплачено обумовлену суму коштів з відповідачем, а саме 180 000 грн. 00 коп, а відповідачем було передано позивачу вищезазначений державний акт на право власності, тобто виконана умова договору в частині фактичної передачі майна.
Однак, незважаючи на взяті на себе зобов`язання, не було здійснено нотаріальну реєстрацію договору купівлі-продажу, адже відповідач не з`явилась у домовлені строки до нотаріуса, при цьому не відповідаючи на телефонні дзвінки.
Ухвалою суду від 26 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів до розгляду по суті.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. У згаданій заяві адвокат Конюшенко М. А. зазначила, що змінені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання жодного разу не з`явилвся, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Поштова кореспонденція (ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, а також судові повістки, що направлялися за останньою відомою адресою проживання відповідача), повертались до суду неврученою з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «Адресат відсутній». Разом з тим, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином, відповідач, враховуючи положення статей 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.
В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно зі ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, за таких обставин, ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.
Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Як вбачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки у простій письмовій формі.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 652045 від 04.11.2002, виданого на підставі рішення Ланнівської сільської ради 25.10.2002 року ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,55 га.
Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р3 № 652045 від 04.11.2002 року відповідач передав позивачу в результаті укладеного договору купівлі-продажу, що підтверджується написаною власноруч ОСОБА_2 розпискою.
ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогою про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки або повернення грошових коштів, але ОСОБА_2 жодним чином не відреагував на звернення позивача.
Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами ст. 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.
Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Відповідно до частини 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Як встановлено судом відповідач отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 180000,00 грн. згідно розписки в рахунок подальшого нотаріального договору купівлі-продажу земельної ділянки 3,55 га в с. Ланна Полтавського району Полтавської області, яка належить ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідачу скеровувалась вимога про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки або повернення грошових коштів.
Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а кошти були передані з метою укладення такого договору, то передана відповідачу ОСОБА_2 грошова сума у загальному розмірі 180000,00 гривень є коштами, які підлягає поверненню.
Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 17.06.2021р. у справі № 711/5065/15-ц та узгоджується із висновками цього ж суду у постановах від 09.12.2020р. у справі № 211/5994/17,від 30.01.2019р. № 461/5297/16-ц, висновками Верховного Суду України у постановах від 25.09.2012р. у справі № 6-82цс13 та від 13.02.2013р. у справі № 6-176цс12.
Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язання щодо відчуження земельної ділянки площею 3,55 га в с.Ланна Полтавського району Полтавської області, останній повинен повернути позивачу грошові кошти в розмірі 180000,00 грн.
Відповідно до частини 1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Статтями 627, 628 ЦК України визначено, що сторони вільні в укладенні договору, визначенні його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Судом встановлено, що права позивача є порушеними, оскільки він не реалізував очікувань на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке відповідач зобов`язався відчужити, отримавши грошові кошти.
З огляду на викладене, враховуючи безспірне право позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами, а також той факт, що грошові кошти у будь-якому випадку підлягають поверненню, якщо договір купівлі-продажу не укладено і майно не передано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 7, 11, 12, 13, 19, 81, 133, 141, 158, 175, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 207, 526, 610, 611, 628, 638ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 180 000,00 грн. (сто вісімдесят тисяч гривень нуль копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений ним судовий збір в сумі 1800,00 грн. (одна тисяча гривень нуль копійок).
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Інші учасники справи, а також відповідач, у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 вересня 2025 року.

Суддя О. М. Герцов