Справа № 308/6928/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 вересня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Голяни О.В., за участю секретаря судового засідання Газій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Добробут.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

20.05.2025 ТОВ «Наш - Добробут.» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача, яка є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , відсутній договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, але вона не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих нею до укладення відповідного договору і має перед позивачем заборгованість за вказані послуги, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Враховуючи вище викладене, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.01.2022 по 31.05.2024 у загальному розмірі 11 038,18 грн., що складається з наступного: 9 035,94 грн - сума основного боргу; 1 432,12 грн - інфляційні витрати, 257,20 грн - 3% річних, 312,92 грн пеня, а також судові витрати по справі, які складаються із судового збору та витрат на професійну допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позов не надала.

Заяви, (клопотання) учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.05.2025 року справу передано на розгляд судді Голяни О.В.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2025 позовну заяву ТОВ «Наш Добробут.» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилась, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно із випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «НАШ Добробут.» є окремою юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

28.12.2016 року між Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ТОВ «Наш-Добробут.» було укладено договір про надання послуг з управління будинком, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою.

Відповідно до п.1 вказаного договору у ТОВ «НАШ Добробут.» зобов`язалось надавати замовникові Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради послуги з управління будинками, прибудинковою територією та об`єктами благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості.

Вартість послуг згідно додаткових угод та додатків до договору від 28.12.2016 року становить: з 01.01.2022 року 4,28 грн., 01.01.2023 року 4,28 грн., 01.01.2024 року 4,28 грн., за 1 кв.м. загальної площі майна.

Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №398571544 від 09.10.2024 року, квартира АДРЕСА_3 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Оцінка суду.

Між сторонами виник спір щодо надання та отримання послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій.

Відповідач заперечень в даних правовідносинах не висловила.

Судом встановлено, що позивачем надається ряд послуг по утриманню будинку і споруд та прибудинкових територій в багатоповерховому будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується дослідженими матеріалами справи і відповідачем не спростовано.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, як в діючій, так і в попередній редакції, регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

А тлумачення статті 526 Цивільного кодексу України свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Оскільки відповідач є споживачем комунальних послуг, які вона не оплачувала, у неї виникла заборгованість, що є підставою для її стягнення в судовому порядку.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно платіжної інструкції №1168 від 02.05.2025 року позивачем було сплачено 3 028 грн. 00 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 4000 грн витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу.

У справі встановлено, що позивачем 11.09.2024 було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатським бюро «Адвокатська контора Козаря», відповідно до якого ТОВ «НАШ Добробут» мала бути надана правова допомога, вартість якої погоджена сторонами. Згідно з додатком №6 від 01.05.2025 до вказаного договору, а також акту виконаних робіт №6 від 05.05.2025, сума гонорару адвоката становить 4 000,00 грн. В суму даного гонорару входить правовий аналіз наданих документів, підготовка та написання позовної заяви, вкладання інших процесуальних документів та заяв під час розгляду справи, адвокатських запитів, представництво в суді першої інстанції.

Встановивши та проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, з огляду на її характер і складність, а також враховуючи, що судове засідання фактично не проводилося у зв`язку з неявкою учасників справи, суд бере до уваги ціну позову, яка становить 11 038,18 грн, та характер спірних правовідносин, пов`язаних із заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Крім того, суд враховує, що подібні позови позивачем подаються масово та є однотипними за змістом і підготовкою.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правничу допомогу у сумі 4 000 грн є завищеними, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу як обґрунтованої суми, що відповідає дійсним і необхідним витратам у цій справі.

У зв`язку із наведеним суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Добробут.» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Добробут.» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.01.2022 по 31.05.2024 у загальному розмірі 11 038,18 грн., в тому числі 9 035,94 грн - сума основного боргу; 1 432,12 грн - інфляційні витрати, 257,20 грн - 3% річних, 312,92 грн пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Добробут.» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш Добробут.» 3000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Наш Добробут.», місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Загорська, 23/30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , року народження, місцезнаходження майна: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена ГОЛЯНА