Провадження №2/523/122/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2025 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та встановлення способу участі у її вихованні.

За участю : позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Мустафаєвої Ю.В.

Установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом та після уточнення позовних вимог просила проголосити рішення котрим зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 не чинити перешкод зустрічам і спілкуванню ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) у спілкуванні з малолітньою онукою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом визначення способу участі бабусі у спілкуванні та вихованні онуки, встановивши систематичні побачення та можливість вільного з спілкування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме:

- з п`ятниці 18 години 00 хвилин до суботи 17 годин 00 хвилин, через вихідні, з ночівлею дитини за місцем знаходження бабусі без участі матері;

- у період літніх канікул 5 днів з ночівлею за місцем знаходження бабусі без участі матері;

- у період зимових канікул 5 днів з ночівлею за місцем знаходження бабусі, без участі матері;

- щороку в день народження онучки з 15 години 00 хвилин до 18 годині 00 хвилин, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини;

- вільне спілкування засобами телефонного зв`язку у позанавчальний час до 18 год. 00 хв., з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

23 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 , актовий запис № 415. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

За час перебування в шлюбі у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилося донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1818.

17.12.2019 року Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/15290/19 було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (прізвище після розірвання шлюбу - ОСОБА_5 ).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишилась проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

З початком роздільного проживання, ОСОБА_2 постійно обмежувала спілкування дитини з батьком, створюючи перешкоди для його реалізації, що змусило батька дитини звернутися до суду з позовною заявою про усунення перешкод спілкування з дитиною та її вихованню, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року по справі № 523/3227/20 було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4 , було зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і встановлено спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31.05.2023 року було залишено в силі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року по справі № 523/3227/20.

Під час виконання вищезазначеного рішення суду, бабуся дівчинки, ОСОБА_1 , могла регулярно підтримувати родинні зв`язки між нею та онукою, могла бачити дівчинку та проводити з нею час у присутності батька, брати участь у вихованні онуки та спілкуватись з нею.

Однак, після початку військової агресії росії проти України, що почалась 24 лютого 2022 року, син позивачки, ОСОБА_4 , добровільно приєднався до лав Збройних сил України, захищаючи країну від агресії.

Після відбуття сина на фронт ОСОБА_1 була позбавлена можливості бачитись зі своєю рідною онукою. Відповідач усіляко перешкоджала позивачу спілкуванню та контакту з онукою, ігнорувала телефонні дзвінки та створювала різні штучні перешкоди у спробах бабусі налагодити контакт з дитиною.

Нещодавно ОСОБА_1 стало відомо про те, що її син, ОСОБА_4 , зник на фронті безвісти, і на цей момент інформації про його місцезнаходження немає. Відповідачка, знаючи про складну ситуацію, все одно продовжує чинити перешкоди в спілкуванні позивачки з онукою, не надаючи їй можливості бачитися з дитиною, брати участь у її вихованні або спілкуватися з нею по телефону.

Позивач вважає таку поведінку відповідачки протиравною та звернулась то суду як до єдиної інстанції, що може захистити порушене право на спілкування та участь у вихованні онуки.

Враховуючи зазначене, позивач просив його позовні вимоги задовольнити з підстав, що зазначені в позові.

На адресу суду, 01 листопада 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онукою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановлення способу участі у її вихованні.

06 листопада 2024 року (а.с.35) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

10 лютого 2025 року отримано Висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР. (а.с.48-50).

25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Суворовський районний суд міста Одеси змінено на Пересипський районний суд міста Одеси.

19 травня 2025р., ухвалою суду, прийнято до розгляду заяву щодо доповнення позовних вимог а.с.70.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року підготовче засідання закрито та призначено судовий розгляд справи по суті позову. (а.с. 79).

Позивачка та її представник в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судове не з`явилась, судом належним чином сповіщалась, з будь-якими заявами до суду не зверталась, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалась.

Третя особа просила розглянути справу за її відсутності, прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. (а.с. 47).

Третьою особою органом опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради надано висновок про визначення участі бабусі у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.48-50).

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав позивача та її представника, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .

23 квітня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 , актовий запис № 415. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .

За час перебування в шлюбі у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилося донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1818. (а.с. 16).

17.12.2019 року Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/15290/19 було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (прізвище після розірвання шлюбу - ОСОБА_5 ). (а.с. 17,18).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишилась проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

З початком роздільного проживання, ОСОБА_2 постійно обмежувала спілкування дитини з батьком, створюючи перешкоди для його реалізації, що змусило батька дитини звернутися до суду з позовною заявою про усунення перешкод спілкування з дитиною та її вихованню, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року по справі № 523/3227/20 було задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4 , було зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_4 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і встановлено спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини. (а.с. 19-21).

Постановою Одеського апеляційного суду від 31.05.2023 року було залишено в силі Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2021 року по справі № 523/3227/20. (а.с. 22-28).

Позивачці ОСОБА_1 не відомо місцезнаходження її сина ОСОБА_4 , окрім тої що він зник на фронті безвісти. При цьому, відповідачка продовжує чинити перешкоди в спілкуванні позивачки з онукою, не надаючи їй можливості бачитися з дитиною, брати участь у її вихованні або спілкуватися з нею по телефону.На час ухвалення рішення, позивачка тривалий час , понад три роки не бачила онуки, відповідно ніяким чином не спілкувалась з нею.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25.11.2014). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05.03.2019).

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23.09.1994, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16.07.2015, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12.07.2016).

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до вимог статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить про те, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків, правнуків, який проявляється в: 1) покладення обов`язку на батьків та інших осіб,з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; 2) закріплені права баби,діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні з внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами статті 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Баба та дід, як по лінії батька, так і по лінії матері, є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на основі поваги до прав дитини та її людської гідності.

Перешкоджання позивачу у здійсненні її права щодо участі у вихованні внучки, спілкування з нею, може позбавити дитину родинних зв`язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

При визначенні способу участі баби у вихованні внучки, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік дитини, можливий щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини такого віку, прихильність один до одного, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.

Суд враховує також те, що позивач бажає спілкуватись з внучкою, підтримувати з нею родинні відносини, приймати участь у її вихованні, а також враховує відсутність обставин, які б могли бути підставою для усунення позивача від спілкування з внучкою, а також відсутність негативного впливу баби на внучку.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачки з дитиною негативно впливатиме на дитину, буде перешкоджати нормальному її розвитку.

Суд дійшов до переконання, що спілкування позивача із внучкою буде сприяти повноцінному її вихованню, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, дитина розумітиме, що зростатиме під опікою і відповідальністю як матері, так і баби, що забезпечить її зростання та виховання в любові як матері, так і баби, в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

На думку суду спілкування дитини з бабою буде відповідати найкращим інтересам дитини, якими є збереження її зв`язків із сім`єю по лінії її батька.

Щодо позовних вимог спілкування дитини з бабусею без присутності матері, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , однак фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5 .

Суд вважає, що оскільки адреси реєстрації та проживання у позивача різні та дуже відділені один від одного, а до 14 років фізична особа, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ч.3 ст. 29 ЦК України, повинна проживати з матір`ю, позовні вимоги в частині спілкування дитини з бабусею без присутності матері саме до 14 років не підлягають до задоволення.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином, після досягнення чотирнадцяти років ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може на думку суду, може спілкуватись з бабусею без присутності матері.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги частково обгрунтованими та доказаними, вважає за можливе позов ОСОБА_1 задовольнити частково та визначити способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення спілкування :

- З 10-00 години до 17-00 години суботи, через вихідні, в присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 14 річчя ОСОБА_3 , до 09.06.2032р. включно, а з 10.06.2032р. без присутності матері онуки.

- У період літніх, зимових шкільних канікул по 5 днів з 09-00 до 19-00 години, без ночівлі, за місцем знаходження бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 14 річчя ОСОБА_3 , до 09.06.2032р. включно, або з ночівлею за згодою матері дитини ОСОБА_2 , а з 10.06.2032р. без присутності матері онуки з ночівлею за згодою матері дитини ОСОБА_2 , за місцем знаходження бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

-Щороку в день народження онуки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 з 15-00 годин до 18-00 годин, за попередньою домовленістю з матір`ю онуки, в присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 14 річчя ОСОБА_3 , до 09.06.2032р. включно, а з 10.06.2032р. без присутності матері онуки,

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,11-13,17-18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса, пр. Добровольського, 106) про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та встановлення способу участі у її вихованні - задовольнити частково .

Визначити способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вихованні малолітньої онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення спілкування :

- З 10-00 години до 17-00 години суботи, через вихідні, в присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 14 річчя ОСОБА_3 , до 09.06.2032р. включно, а з 10.06.2032р. без присутності матері онуки.

-У період літніх , зимових шкільних канікул по 5 днів з 09-00 до 19-00 години, без ночівлі, за місцем знаходження бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 14 річчя ОСОБА_3 , до 09.06.2032р. включно, або з ночівлею за згодою матері дитини ОСОБА_2 , а з 10.06.2032р. без присутності матері онуки з ночівлею за згодою матері дитини ОСОБА_2 , за місцем знаходження бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

-Щороку в день народження онуки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 з 15-00 годин до 18-00 годин, за попередньою домовленістю з матір`ю онуки, в присутності матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення 14 річчя ОСОБА_3 , до 09.06.2032р. включно, а з 10.06.2032р. без присутності матері онуки,

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Пересипський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 09 вересня 2025 року.

Суддя