Провадження №2/592/2945/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря cудового засідання Чайки Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг» про зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о в и в :

18.08.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовують тим, що він, як працівник Сумської камвольно-прядильної фабрики, у 1990 році отримав у користування кімнату АДРЕСА_1 . Підставою отримання у користування кімнати було рішення профспілкового комітету Сумської камвольно-прядильної фабрики та ордер на житлове приміщення. Спірна кімната перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади. На даний час ордер на користування кімнатою у гуртожитку відсутній.

Зазначає, що 21.07.2025 вих. № 14.01.-15/761 управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, на звернення позивача від 01.07.2025 р. про приватизацію кімнати АДРЕСА_2 , повідомило, що відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України ордер на користування кімнатою у гуртожитку є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Крім цього Сумська міська рада, з метою захисту своїх житлових прав та інтересів, порекомендувала звернутися до суду.

Посилаючись на вказані обставини, а також те, що вказаним житлом він користується на законних підставах досить тривалий час, позивач просить визнати протиправними дії Сумської міської ради в особі Управляння «Центр надання адміністративних послуг» у м. Суми про відмову в передачі у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кімнати АДРЕСА_1 , та зобов`язати Сумську міську раду в особі Управляння «Центр надання адміністративних послуг» у м. Суми вчинити дії по передачі у власність (приватизації) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , кімнату АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 19.08.2025 відкрите провадження у справі за вказаною позовною заявою, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надходило.

У відзиві на позов управління «Центр надання адміністративних послуг» Сумської міської ради заперечили проти позову, оскільки за відсутності ордеру на жиле приміщення, передати позивачеві у приватну власність кімнату АДРЕСА_3 орган приватизації не має законних підстав.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як працівник Сумської камвольно-прядильної фабрики, у 1990 році отримав у користування кімнату № НОМЕР_2 у гуртожитку по АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_4 ).

Підставою отримання у користування кімнати № НОМЕР_2 , площею 14,6 кв.м., у гуртожитку по АДРЕСА_4 було рішення профспілкового комітету Сумської камвольно-прядильної фабрики та ордер на житлове приміщення.

Судом встановлено, що ордер на користування кімнатою АДРЕСА_1 та на момент подачі позовної заяви прийнятими можливими заходами позивачу не вдалось поновити загублений ордер на користування кімнатою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , з 26.01.1990.

13.05.2025 за вих. № Гм-12 від Державного архіву Сумської області на звернення позивача від 22.04.2025 надано відповідь про те, що в документах архівного фонду Сумської камвольно-прядильної фабрики у протоколах засідань профспілкового комітету за 1989 рік відомостей про виділення кімнати АДРЕСА_1 немає.

Крім цього у відповіді Державний архів повідомив, що протоколи засідань профспілкового комітету Сумської камвольно-прядильного фабрики за 1990 рік на збереження до архіву не надходили та їх місце знаходження невідоме.

18.05.2025 за вих. № 116/40/0145-05/282 Акціонерне товариство «Державний ощадний банк» повідомили, що позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 в основних списках громадян на отримання приватизаційних паперів значиться, житловий чек не використаний.

08.07.2025 за вих. № 177/1000-07 від Управління комунального майна на звернення позивача б/н від 30.06.2025 повідомили, що кімната АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади.

08.07.2025 за вих. № 1149 Архівний відділ Сумської міської ради на звернення позивача від 30.06.2025 повідомили, що протоколи спільних рішень адміністрації і профспілкового комітету Сумської камвольно-прядильної фабрики на зберігання до архівного відділу Сумської міської ради не надходили.

21.07.2025 за вих. № 14.01.-15/761 управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради на звернення позивача від 01.07.2025 про приватизацію кімнати АДРЕСА_2 , повідомило, що відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України ордер на користування кімнатою у гуртожитку є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення; з метою захисту своїх житлових прав та інтересів, порекомендувала звернутися до суду.

Спір у справі виник у зв`язку з відмовою органу приватизації позивачу у приватизації спірної кімнати.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

У ст.47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У ч.3 ст.9 ЖК Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч.4 ст.5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч.5 ст.5 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно із ч.11 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У ч.10 ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч.2 ст.1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (ч.4 ст.1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч.2 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з п.17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18).

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У пункті 36 рішення від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії» ЄСПЛ визначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Принцип пропорційності у розумінні Європейського суду з прав людини полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на повагу до житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право на повагу до житла несе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цієї особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Виходячи з аналізу змісту Закону у поєднанні з нормами ст. ст. 1, 6, 9, 61 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію.

Таким чином, приймаючи до уваги обставини того, що вселення позивача до спірного житлового приміщення у гуртожитку було здійснено відповідно до закону, так як протилежного відповідач не довів, а матеріали справи таких доказів не містять; позивач тривалий час проживає та добросовісно користується житлом за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить до числа об`єктів, що підлягають приватизації, а позивач є суб`єктом приватизації, відтак, набув право на приватизацію цього житла.

За таких обставин, заявлений позов необхідно задовольнити частково, зобов`язавши управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії по приватизації кімнати АДРЕСА_1 , без надання ордеру на житлове приміщення.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання за нею право на приватизацію квартири та зобов`язання відповідача провести дії по приватизації квартири за відсутності ордеру про надання житлової площі на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

За встановлених обставин надання позивачем неповного комплекту документів, передбаченого Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, позовна вимога останнього про визнання протиправною відмову Сумської міської ради передати у власність ОСОБА_1 спірної кімнати задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради вчинити дії по приватизації ОСОБА_1 кімнати № 111 у будинку за адресою: АДРЕСА_4 , без надання ордеру на житлове приміщення.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління «Центр надання адміністративних послуг в м. Суми» Сумської міської ради, місцезнаходження: 40030, м. Суми, майдан Незалежності, буд.2, .

Повне судове рішення складене 16.09.2025.

Суддя Т.В. Шияновська