Справа № 503/995/25
Провадження № 2/503/626/25
09 вересня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді Вороненка Д.В.,
за участю секретаря судового засідання Новіцькій Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,
Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на те, що:
У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подав. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Зі згоди керівника суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.
- щодо стягнення заборгованості за договором № 102574667 від 29.08.2021 року:
29.08.2021 року ОСОБА_1 через сайт tengo.ua звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із анкетою-заявкою на кредит № 102574667 (а.с.21-22), в якій зазначив, серед іншого, номер свого мобільного телефону НОМЕР_1 .
Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів.
17.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 17-01/2022-54 (а.с.39-41), згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102574667 від 29.08.2021 року, що укладений із ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с.42 на звороті-43), який є Додатком №3 до договору, в якому під № НОМЕР_3 значиться зобов`язання ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102574667; а також копія акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 17.01.2022 року (а.с.41 на звороті), який є Додатком №2 до договору.
Водночас у пункті 3.19 згаданого договору передбачає можливість продовження строку користування кредитом на обумовлений сторонами строк за умови задоволення (акцептування) відповідного звернення позичальника про врегулювання заборгованості та при відсутності у позичальника непогашеної заборгованості.
Окремо суд відзначає те, що у Графіку розрахунків (а.с.56 на звороті-57) зазначено, що за 20 днів користування позикою в період 12.10.2021 року по 01.11.2021 року нараховуються проценти в сумі 920 грн, тому чиста сума кредиту / сума платежу за розрахунковий період становить 3420 грн, з яких 2500,00 грн - тіло кредиту (позики), а 920 грн - нараховані проценти за користування позикою.
Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплачував, внаслідок чого мала перед ТОВ «ІНКАСО ФІНАНС» заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості складеного директором ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» станом на 15.02.2022 року (а.с.70-73) загалом становить 3420,00 грн, з яких 2500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), а 920,00 грн - заборгованість за процентами нарахованими виключно за період строку кредитування 20 днів з 12.10.2021 року по 01.11.2021 року.
- щодо стягнення заборгованості за договором № 77244336 від 13.10.2021 року:
13.10.2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики (ануїтет) № 77244336 (а.с.81), з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «NwKVJBlww0», відповідно до якого отримав позику на суму 7700,00 грн на строк 64 дні, тобто під процентну ставку (базову, фіксовану) 1,6 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, при цьому знижена процентна ставка становить 0,72%, а процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%.
Згідно пункту 5.2 цього Договору передбачено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику на умовах ануїтету розміщенні за відповідним посиланням в мережі Інтернет, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.
В свою чергу пункти 7.1-7.5 розділу 7 «Порядок продовження строку користування позикою» Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах ануїтету), які затверджені Наказом Директора цього товариства від 08.10.2021 року № 08/10/2021 (а.с.82-87), передбачають, що з метою недопущення наслідків понадстрокового користування позикою Сторони домовились, що у разі якщо у Позичальника на дату закінчення Строку Позики наявна заборгованість за Договором позики Строк Позики автоматично подовжується на чотирнадцять календарних днів (дані - Автопролонгація). Строк Автопролонгації обчислюється з дня, що слідує за днем закінчення Строку Позики. При Автопролонгації змінюється кінцева дата Строку Позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики. Проценти під час Автопролонгації нараховуються за ставками, що передбачені умовами Договору позики. Позичальник не заперечує та погоджується, що Автопролонгація не потребує додаткового документального оформлення з боку Сторін. Позичальник погоджується, що застосування повторної Автопролонгації здійснюється за умови наявності непогашеної Позики (її частини) та не потребує додаткової згоди Позичальника. Подовження Строку Позики на умовах Автопролонгації можливе не більше шести разів поспіль. При цьому, Позичальник повідомлений та не заперечує, що кількість Автопролонгацій може бути зменшено на розсуд Товариства без попереднього погодження з Позичальником.
З наведеного виходить, що граничний строк кредитування та дії договору позики становить до 09.03.2022 року (включно), а саме 64 дні строку кредитування за період з 13.10.2021 року по 15.12.2021 року (включно) та 84 дні автопролонгації за період з 16.12.2021 року по 09.03.2022 року (включно), де 84 дні вирахувані за умови максимальної кількості можливих поспіль автопролонгацій - 6 разів по 14 днів кожна (14 днів Х 6 разів автопролонгацій поспіль = 84 дні).
При цьому, в розділі «20. Юридичні адреси та реквізити сторін» договору позики (ануїтет) № 77244336 від 13.10.2021 року (а.с.81) стосовно особи позичальника ОСОБА_1 зазначений номер його рахунку: НОМЕР_4 .
На підтвердження виконання товариством пункту 1 договору позики щодо перерахування грошових коштів позики на банківський картковий рахунок позичальника позивач надав інформаційну довідку ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 17.03.2025 року за Вих.№ КД-000018934/ТНПП (а.с.88), відповідно до якої 13.10.2021 року на картковий рахунок отримувача Заболотного Євгенія № НОМЕР_4 було перераховано грошові кошти у сумі 7700,00 грн, номер платежу - 8cbcedc5-aa5c-47c3-a754-656e31e4e0f7, а також інформаційну довідку ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» від 17.03.2025 року Вих. №.17/03/25-105 (а.с.101-102), що також підтверджує видачу на банківську карту відповідача ОСОБА_1 онлайн-позики за договором позики № 77244336, номер транзакції № 8cbcedc5-aa5c-47c3-a754-656e31e4e0f7.
22.02.2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 22/02/2022 (а.с.94-96), згідно умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 77244336 від 13.10.2021 року, що укладеним із ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників №1 (а.с.97 на звороті-100), в якому під № 3765 значиться грошова вимога за договором № 77244336 щодо боржника ОСОБА_1 ; а також копія акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 22.02.2022 року (а.с.96 на за звороті), який є Додатком №4 до договору.
10.01.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.103-105), згідно умов яких ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги первісного кредитора до боржників, в тому числі за договором № 77244336 від 13.10.2021 року, що укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників від 10.01.2023 року (а.с.106), в якому під № НОМЕР_6 значиться грошова вимога за договором № 77244336 щодо боржника ОСОБА_1 ; а також копія акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 10.01.2023 року (а.с.105 на за звороті), який є Додатком №4 до договору.
- щодо стягнення заборгованості за договором № 3691100 від 16.10.2021 року:
16.10.2021 року ОСОБА_1 через сайт miloan.ua звернувся до ТОВ «МІЛОАН» із анкетою-заявкою на кредит № 3691100 (а.с.107), в якій зазначив, серед іншого, номер свого мобільного телефону НОМЕР_1 .
Водночас у пункті 2.3.1.2 згаданого договору передбачає можливість збільшення строку кредитування (пролонгацію) у випадку продовження позичальником користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, але не може перевищувати 60 днів.
13.01.2022 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79 (а.с.118-120), згідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступає) ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3691100 від 16.10.2021 року, що укладений із ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру боржників (а.с.121 на звороті-123), який є Додатком №3 до договору, в якому під № 2065 значиться зобов`язання ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 3691100; а також копія акту приймання-передавання зазначеного вище Реєстру боржників від 13.01.2022 року (а.с.120 на звороті).
Нормативно-правове застосування
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч.1 ст. 3 Закону, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
В свою чергу, ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Висновки суду
Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
- щодо обґрунтованості позову стягнення заборгованості за договором № 102574667 від 29.08.2021 року
Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 102574667 від 29.08.2021 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6984,00 грн і комісії в розмірі 1520,00 грн, але частковому задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з огляду на наступне.
З відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.30-31) вбачається те, що за договором №102574667 від 29.08.2021 року відсотки боржнику ОСОБА_1 були нараховані за період з 29.08.2021 року по 15.12.2021 року.
Однак, як вже судом відзначалось вище, самими умовами договору про споживчий кредит № 102574667 від 29.08.2021 року було передбачене гранично можливий строк пролонгації кредитування - не більше 60 днів (пункт 2.3.1.2 договору).
Таким чином максимальний строк кредитування за договором про споживчий кредит №102574667 від 29.08.2021 року становив з врахуванням граничної його пролонгації 90 днів, тобто 30 днів строку кредитування (період з 29.08.2021 року по 28.09.2021 року) та 60 днів пролонгації (період з 29.09.2021 року по 27.11.2021 року).
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості нарахованої за відсотками в період після 27.11.2021 року, зокрема з 28.11.2021 року по 15.12.2021 року, які були нараховані ТОВ «МІЛОАН» у своєму розрахунку (а.с.30-31), та з 16.12.2021 року по 10.01.2023 року, які були нараховані ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у своєму розрахунку (а.с.32), є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.
Натомість заборгованість за відсотками в період з 29.08.2021 року по 27.11.2021 року нарахована обґрунтована в межах строку дії договору і підлягає стягненню.
У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Суд звертає увагу на те, що згідно розрахунку ТОВ «МІЛОАН» (а.с.30-31) відсотки за користування кредитом в період з 09.11.2021 року по 15.12.2021 року нараховувались щоденно по 69,84 грн.
Тому суд вважає, що відсутні підстави для продовження строку користування позикою після 01.11.2021 року.
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості нарахованої за відсотками в період після 01.11.2021 року, зокрема з 02.11.2021 року по 10.01.2023 року, які були нараховані ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у своєму розрахунку (а.с.61), є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.
У пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Натомість заборгованість за відсотками в період з 12.10.2021 року по 01.11.2021 року нарахована обґрунтована в межах строку дії договору і підлягає стягненню в сумі 920,00 грн (а.с.70-73).
Загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 3420,00 грн, з якої 2500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом позики), а 920,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період строку кредитування 20 днів з 12.10.2021 року по 01.11.2021 року.
Окремо суд відзначає, що саме такі суми вартості кредиту були розраховані ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» (а.с.56 на звороті) та були ним відступлені згідно змісту витягу з Реєстру боржників (а.с.68-69), який є Додатком № 1 до договору № 15-02/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 15.02.2022 року.
- щодо обґрунтованості позову стягнення заборгованості за договором № 77244336 від 13.10.2021 року
Окремо суд відзначає, що:
- проценти за користування позикою були нараховані виключно за період з 13.10.2021 року по 09.01.2022 року, тобто в межах граничного строку кредитування та дії договору позики становить до 09.03.2022 року (включно) з врахуванням автопролонгацій;
- а 3% річних, у відповідності до ст. 625 ЦК України, були нараховані та пред`явленні позивачем до стягнення виключно за період 22-23.02.2022 року, тобто ще до введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року;
- щодо обґрунтованості позову стягнення заборгованості за договором № 3691100 від 16.10.2021 року
Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором № 3691100 від 16.10.2021 року, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», а також враховуючи те, що відповідач не надав відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 ґрунтуються на законі та укладених договорах, а відтак є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн і комісії в розмірі 1520,00 грн, але частковому задоволенню в частині вимоги про стягнення заборгованості за відсотками з огляду на наступне.
З відомості про щоденні нарахування та погашення складеної ТОВ «МІЛОАН» (а.с.115) вбачається те, що за договором № 3691100 від 16.10.2021 року відсотки боржнику ОСОБА_1 були нараховані за період з 16.10.2021 року по 04.01.2022 року.
Однак, як вже судом відзначалось вище, самими умовами договору про споживчий кредит № 3691100 від 16.10.2021 року було передбачене гранично можливий строк пролонгації кредитування - не більше 60 днів (пункт 2.3.1.2 договору).
Таким чином максимальний строк кредитування за договором про споживчий кредит №3691100 від 16.10.2021 року становив з врахуванням граничної його пролонгації 80 днів, тобто 20 днів строку кредитування (період з 16.10.2021 року по 05.11.2021 року) та 60 днів пролонгації (період з 06.11.2021 року по 04.01.2022 року).
У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) відзначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зв`язку з чим суд вважає, що заявлений позивачем розмір заборгованості нарахованої за відсотками в період після 04.01.2022 року, зокрема з 05.01.2022 року по 15.12.2021 року, які були нараховані ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у своєму розрахунку (а.с.116), є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.
- щодо судових витрат
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
В свою чергу пунктом 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Стосовно витрат, пов`язаних з розглядом справи, - на професійну правничу допомогу, судом встановлені наступні обставини.
Згідно абзаців 1 і 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.
Таким чином матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.
- судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1511,33 грн, які дорівнюють 62,39% від 2422,4 грн судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду;
Керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко