Провадження № 2/522/601/25
УХВАЛА

09 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

секретаря судового засідання Сафтюк-Панько Б.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

09 вересня 2025 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про надання йому безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної безпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст.16 ЦК України.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 ЦПК (ст. 60 ЦПК України).

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» (далі Закон), у разі отримання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді, суду про залучення захисника для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний негайно призначити захисника.

Відповідно до ст. 13 Закону, безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Статтею 15 Закону також визначено, що суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: Центри з надання безоплатної вторинної допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну допомогу.

Відповідно до статті 18 Закону, звернення про надання одного з видів правових послуг подаються особами, які досягли повноліття, до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції за місцем фактичного проживання таких осіб незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Частинами 3, 4 статті 19 Закону визначено, що якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених ч. 1 ст. 14 Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи. Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, відповідач повинен самостійно звертатися до суб`єкта надання безоплатної вторинної правової допомоги з відповідною заявою і за приведеного законодавства суд позбавлений можливості своєю ухвалою забезпечити відповідача безоплатною правовою допомогою, оскільки така процесуальна дія не передбачена чинним ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу в задоволенні заяви про призначення йому представника для надання правничої допомоги в розгляді даної справи та роз`яснити право самостійно звернутися до Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із відповідним клопотанням.

Водночас суд враховує право відповідача користуватися правничою допомогою, тому вважає за необхідне та доцільне розгляд справи по суті відкласти на іншу дату для надання можливості відповідачу залучити представника.

Керуючись ст. ст.15, 19, 60-61, 260, 274, 277, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про надання безоплатної правової допомоги залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: