Справа №392/572/25 н/п 2/766/9972/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09"вересня 2025 р.

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «НАСК «Оранта» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу.

В обґрунтування вимог позову покликається на те, що 23.11.2023 року між ОСОБА_2 та ПАТ Страхова компанія «Оранта» укладено договір АТ -4660397 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , у відповідності до умов якого страховик взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 17.06.2024 року сталось ДТП за участю транспортного засобу марки «Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія та «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1

18.06.2024р. до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою (вимогою) звернувся власник пошкодженого транспортного засобу з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування.

Оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків, а саме 24385,00 грн. Відповідно до постанови Маловисківського районного суду Кіровоградської області у справі № 392/1084/24 - вина відповідача у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП вважається доведеною повністю.

Крім того, відповідач, будучи особою причетною до даної ДТП, залишив місце пригоди.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. 16.09.2024р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до Відповідача із претензією (вих. № 08-03-14/10261). Неможливість досудового врегулювання спору зумовила звернення позивача до суду. Просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 24385,00грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позову просить розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.11.2023 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АТ -4660397, згідно якого забезпеченою є цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу є «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 .

У відповідності до умов договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. З змістом п.1.2.1 Договору, страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з постанови «17.06.2024р. в 14.05 годин в смт.Смоліне Кіровоградської області по вул. Шевченко, 6, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія та «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який порушив п.п. 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, чим вчинив правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП. Дана постанова набрало законної сили .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала чи постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

18.06.2024 року до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою (вимогою) звернувся власник пошкодженого транспортного засобу з приводу виплати страхового відшкодування в порядку регресу в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування.

Внаслідок вказаної ДТП, застрахованому транспортному засобу Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля Seat Cordoba», д.н.з. НОМЕР_2 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено акт. На підставі вищезазначеного страхового акту № ОЦВ-СП-У-24-11-10938/1 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24385,00 грн.

Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування, а також страхового акту та платіжного доручення. Страховиком було визначено та сплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 24385,00 грн.

Отже на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право вимоги потерпілого до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних в ДТП збитків, а у відповідача, в свою чергу, виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в розмірі сплаченого позивачем страхового відшкодування.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило страхове відшкодування в розмірі фактично завданих збитків, а саме 24385,00 грн.

ПАТ «НАСК «ОРАНТА» неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору.

16.09.2024р. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до відповідача із претензією (вих. № 08-03-14/10261).

ПАТ "НАСК "ОРАНТА" - страховиком відповідача, на виконання вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме у відповідності до ст.ст. 12,22,29 цього Закону, було розраховано та виплачено позивачу страхове відшкодування.

Таким чином, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" було визначено та сплачено страхове відшкодування в порядку визначеному спеціальним Законом, а саме в розмірі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та за вирахуванням франшизи.

Відповідно до ч. 16, 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі. Що визначається страховиком (ч.1 ст. 25 ЗУ «Про страхування».)

Згідно з ч. 2 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у ст. 27 ЗУ «Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже страховик виступає замість потерпілого в делікатному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та ст. 38 Закону № 1961-ІV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язвним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотньої вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст.ст. 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

Такий перехід права вимоги є суброгацією.

У рішенні по справі «О. Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» no.15809/02і 25624/02 ЕСНR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобіля є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями, та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно-правова відповідальність відповідача винуватця у ДТП, була застрахована, представник позивача ПАТ "НАСК "ОРАНТА" звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (ПАТ "НАСК "ОРАНТА"») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ч. 1 зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленого законодавством.

У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).На підставі цього висновку Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав вищезазначений правовой висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних виплат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як відомо, транспортний засіб є джерелом підвищеною небезпеки, а відтак на підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому. Визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилами пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Положеннями ч.1 ст.22Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі-Закон України від 01 липня 2004 року) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень абз."в" п.1 ч.1 ст.38 ЗУ "Про обов`язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: якщо учасник після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 233/6517/16-ц від 03 жовтня 2019 року зазначено, що відповідно до частини першої ст.1191ЦК України регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Це положення законодавства передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а саме із заподіяння шкоди. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, тому з відповідача на користь ПАТ "НАСК "ОРАНТА" необхідно стягнути страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 24385,00 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 15, 16, 22, 979, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, статтями 2, 12, 13, 76-81, 82, 258, 259, 263-265, 353, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (код. , адреса: 02081, м. Київ, вул Здолбунівська, 7-Д) суму страхового відшкодування в розмірі 24385,00грн. (двадцять чотири тисячі триста вісімдесят п`ять гривень 00копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (код. , адреса: 02081, м. Київ, вул Здолбунівська, 7-Д) понесені судові витрати у розмірі 3028,00грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна