Справа № 704/108/24
Провадження № 2/698/47/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 р. Калинопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судових засідань Гончар Т.О., Триліс Я.О.,

представника позивачки адвоката Банара В.В.,

представника відповідача Володіна В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської міської ради про визнання наказів незаконними, визнання звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією установи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження голови Тальнівського районного суду Черкаської області від 08.05.2024 року № 704/108/24/3594/2024 цивільну справу № 704/108/24 за позовом ОСОБА_1 до Тальнівської міської ради про визнання наказів незаконними, визнання звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією установи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передано Катеринопільському районному суду Черкаської області як найбільш територіально наближеному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2024 для розгляду справи № 704/108/24 визначено головуючого суддю Лазаренка В.В..

Ухвалою суду від 21.05.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання на 10.07.2024 року.

Ухвалою суду від 12.09.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки адвоката Банара В.В. про виклик свідків в порядку забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 10.10.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки адвоката Банара В.В. про відвід судді Лазаренка В.В. по справі.

Ухвалою суду від 10.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.10.2024 року, викликано в судове засідання заявлених свідків.

Ухвалою суду від 26.12.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачки адвоката Банара В.В. про притягнення до відповідальності за зловживання процесуальними правами Тальнівську міську раду.

Представник позивачки на обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.09.2018 року ОСОБА_1 було призначено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, що підтверджується записом № 26 в трудовій книжці серія НОМЕР_1 . Наказами в.о. директора Тальнівської дитячої музичної школи Столярської JI.С. від 22.11.2021 року № 78-К та 79-К ОСОБА_1 звільнено 22.11.2021 року з посади заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян Тальнівської дитячої музичної школи, а також з посади концертмейстера за сумісництвом згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Звільнення позивачки є незаконним, оскільки 15.11.2021 року о 8 год. 00 хв., вона зателефонувала на той час директору музичної школи ОСОБА_2 та повідомила, що вона та її донька ОСОБА_3 захворіли через що не зможе вийти на роботу, так як буде проходити разом з донькою обстеження в КНП «Уманська дитяча лікарня». 15.11.2021 року з 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. позивачка разом з донькою проходила обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня», що підтверджується висновками обстеження лікаря ОСОБА_4 від 15.11.2021 року. Того ж дня працівниками відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради було складено акт про відсутність позивачки на робочому місці 15.11.2021 року, а 16.11.2021 року до позивачки зателефонувала начальник відділу культури Старовойтова Л.В. і запитала про причину відсутності її на робочому місці 15.11.2021 року, на що вона пояснила, що 15.11.2021 року о 9 год. 02 хв., вона зателефонувала на той час директору музичної школи ОСОБА_2 , якій повідомила, що їй негайно потрібно їхати до медичного закладу в м. Умань на обстеження, оскільки позивачу та її доньці зле, а тому не мала можливості написати заяву про надання відпустки за власний рахунок 15.11.2021 року. Після чого 22.11.2021 року в.о. директора музичної школи ОСОБА_5 , ознайомила позивачку з наказом про її звільнення, на що позивачка надала пояснення та написала заяву про причини відсутності її на робочому місці 15.11.2021 року та додала до неї висновки медичного обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня» від 15.11.2021 року, що підтверджують поважність причини відсутності позивачки на робочому місці. Дану заяву в.о. директора музичної школи ОСОБА_5 прийняла та належним чином зареєструвала у вхідній кореспонденції за № 143. Однак, ОСОБА_5 не перевіряла надані позивачкою пояснення та не надала оцінки причинам її неявки на роботу у визначений в акті день. Таким, чином позивачка вважає, що причина її відсутності на робочому місці є поважною, та не може бути використана як підстава для її звільнення, а тому наказ про її звільнення є незаконним, та таким, що порушує її трудові права та інтереси. Відповідач перед застосуванням до позивачки дисциплінарного стягнення у виді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарної відповідальності несумлінного працівника, не перевіряв та не давав оцінки причинам не явки на роботу у визначений в акті день.

Також, представник позивачки вказує, що перед виданням наказу про звільнення за прогул роботодавцеві необхідно письмово звернутися до органу управління, щоб отримати згоду на звільнення працівника, що передбачено п. 3.3 Статуту Тальнівської дитячої музичної школи. Однак, відповідач не звернувся до органу управління та не отримав від нього згоди на звільнення позивачки, звільнив позивачку із займаної посади, що в свою чергу є порушенням порядку звільнення працівників, який передбачений Статутом.

Таким чином, представник позивачки вважає, що відповідач не врахувавши поважності причин відсутності її на робочому місці та не дотримавшись порядку звільнення працівників, який передбачений статутом Тальнівської дитячої музичної школи, незаконно звільнив її із займаної посади чим порушив її трудові права та інтереси, а тому вони підлягають захисту.

Крім того зазначає, що її заробітна плата за останні два повні робочі місяці перед звільненням: вересень-жовтень 2021 року становила 39117,70 грн. (20934,70 грн. у вересні 2021 року та 18183, грн. у жовтні 2021 року), тобто її середньоденна заробітна плата за останні два робочі місяці перед звільненням становить 931,37 грн. (39117,70 грн./42 днів). Кількість робочих днів за період з 23.11.2021 року по 09.09.2022 року складає 209 днів. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті становить 931,37 х 209 = 194656,33 грн..

Також представник позивачки посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 523/10225/15-ц, постанову Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі № 668/8830/15-ц та ч. 3 ст. 264 ЦК України вважає, що строки звернення до суду з позовом переривалися до ухвалення судового рішення Черкаським апеляційним судом, позов не був повернутий та не залишений без розгляду, тому строки звернення до суду мають бути розпочаті з 17.01.2024 року і закінчитися 16.02.2024 року, у зв`язку з чим вона звернулася до належного відповідача з вищезазначеним позовом.

Крім того зазначає, що належним відповідачем у справі є власник (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації), яким є Тальнівська міська рада, а належним способом захисту порушеного права стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнання ОСОБА_1 звільненою за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією установи Тальнівської дитячої музичної школи.

26.03.2024 року до суду подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача Володін В.Г. просить відмовити в задоволені позовних вимог повністю. Зазначає, що відповідно до статуту ліквідованої Тальнівської дитячої музичної школи органом, що уповноважений управляти майном ліквідованої установи є відділ культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради. Правонаступника ліквідована музична школа не має, а ліквідаційна комісія Тальнівської дитячої музичної школи припинила свою діяльність. Крім того, статут Тальнівської дитячої музичної школи не передбачає, що за зобов`язання музичної школи несе відповідальність Тальнівська міська рада. Вважає, що Тальнівська міська рада за вказаним позовом є неналежним відповідачем. Також зазначає, що ОСОБА_1 подавала позов з тим самим предметом та з тих самих підстав до відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради та до Комунального закладу «Тальнівської школи мистецтв» Тальнівської міської ради, про що позивачка зазначає у позовній заяві та надає відповідні документи. Вказує на пропуск позивачкою строку звернення до суди та посилаючись на постанови Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 910/2538/19, від 23.12.2020 року у справі № 360/4485/19 зазначає, що позивачкою до суду не надано доказів об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

07.07.2025 року представником позивачки до суду подано заяву про уточнення дати звільнення у позовних вимогах та внесення змін до трудової книжки, у якій він просить позовну вимогу викласти у наступній редакції: визнати ОСОБА_1 звільненою за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 09.09.2022 року у зв`язку з ліквідацією установи Тальнівської дитячої музичної школи та зобов`язати Тальнівську міську раду внести зміни до трудової книжки.

В обґрунтування заяви зазначено, що у позовних вимогах не було вказано дати з якої має бути зазначено звільнення, а саме 09.09.2022 року, та не було зазначено про зобов`язання відповідача внести зміни у трудовій книжці.

Представник позивачки адвокат Банар В.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи. Уточнено позовні вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни у трудовій книжці із зазначенням дати звільнення 09.09.2022 року.

Представник Тальнівської міської ради Володін В.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що Тальнівська міська рада є неналежним відповідачем по справі та пропущено строк для звернення до суду з заявленим позовом.

Представник відповідача у судове засідання 10.09.2025 року не з`явилися, надав суду клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату в зв`язку з прийняттям ним участі в судовому засіданні по справі № 712/10087/24 в Тальнівському районному суду Черкаської області.

Разом з тим, на підтверження клопотання про відкладення справи представником відповідача доказів прийняття участі по іншій справі суду не надано, як і не повідомлено про час розгляду такої справи в Тальнівському районному суду Черкаської області.

Суд, з урахуванням думки представника позивачки вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, не відкладаючи розгляду справи. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 223 ЦПК України). Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.07.2020 року у справі № 924/369/19.

Ураховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 10.09.2025 року.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

У статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За змістом ст. 2 КЗпП України право громадян на працю забезпечується державою.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

За правилом п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підстави припинення трудового договору з ініціативи роботодавця передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України).

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі, а основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Суд також звертає увагу на те, що звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, викладених у статтях 147, 148, 149 КЗпП України.

Так, за змістом ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За змістом ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.07.2020 року у справі № 554/9493/17 дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Згідно вимог статті 240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 493 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Так, у такій категорії спорів суди, встановлюючи, що звільнення особи відбулось незаконно або ж із порушенням порядку та процедури звільнення, однак встановивши обставину перебування юридичної особи у стадії ліквідації або припинення юридичної особи у встановленому законом порядку, а його поновлення на попередній посаді неможливе внаслідок цього, то визнає таку особу звільненої за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, а виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу покладає на ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника). При цьому, власником юридичної особи, яка припинена у встановленому законом порядку без правонаступників є засновник цієї юридичної особи, який й несе відповідальність перед незаконно звільненою особою.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 344/7932/16-ц.

Судом встановлено, що наказом директора Тальнівської дитячої музичної школи Безпалої Т.М. № 43-К від 04.09.2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи Тальнівської дитячої музичної школи на 0,95 ставки згідно Штатного розпису та викладачем класу баяна з 05.09.2018 року. Затверджено тижневе педагогічне навантаження: викладацьких 3 год., концертмейстерських 9 год. Всього 12 годин.

Наказом директора Тальнівської дитячої музичної школи Безпалої Т.М. № 55-К від 13.10.2021 року ОСОБА_1 прийнято на посаду викладача по класу баяна, концертмейстера за сумісництвом з 13.10.2021 року по 31.05.2022 року. Встановлено тижневе педагогічне навантаження 9 годин концертмейстерських (37,5 погодинно).

15.11.2021 року комісією в складі, зокрема, начальника відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради Старовойтової Л.В. складено акт, згідно якого зафіксовано, що станом на 15 год. 30 хв. 15.11.2021 року заступник директора з навчально-виховної роботи, викладач класу баяна Тальнівської дитячої музичної школи ОСОБА_1 , відстуня на робочому місці без поважної причини. Заяву про надання відпустки без збереженя заробітної плати ОСОБА_1 на 15.11.2021 року написана директором музичної школи ОСОБА_2 власноруч, без підпису ОСОБА_1 , не зареєстрована, без візування. Наказ про надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_1 на 15.11.2021 року відсутній.

16.11.2021 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення начальнику відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради Старовойтовій Л.В. про причини відсутності на робочому місці 15.11.2021 року, згідно яких вона 15.11.2021 року о 09 год. 02 хв. зателефонувала директору ОСОБА_2 та запитала дозволу чи можна цей день оформити за власний рахунок. На що отримала позитивну відповідь. Заяву власно не писала, оскільки обставини склалися термінового вирішення особистого питання. Тому попросила директора, щоб заяву оформила саме вона, а я б згодом поставила свій підпис.

22.11.2021 року ОСОБА_1 надала заяву директору Тальнівської дитячої музичної школи ОСОБА_5 , у якій просить взяти до уваги Електроенцефалографію КНП «Уманська дитяча лікарня» як підтвердження поважної причини відсутності її на робочому місці 15.11.2021 року, а також додала до заяви висновки медичного обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня» від 15.11.2021 року.

Наказом директора Тальнівської дитячої музичної школи ОСОБА_5 від 22.11.2021 № 78-К звільнено ОСОБА_1 з посади заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баяна Тальнівської дитячої музичної школи з 22.11.2021 року відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Головному бухгалтеру групи по бухгалтерському обліку Л. Іщенко доручено провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , виплатити компенсацію за 22 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки та 4 календарних дні невикористаної додаткової відпустки за ненормований робочий час.

Наказом директора Тальнівської дитячої музичної школи ОСОБА_5 від 22.11.2021 № 79-К звільнено ОСОБА_1 з посади викладача класу баяна, концертмейстера за сумісництвом з 22.11.2021 року відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Головному бухгалтеру групи по бухгалтерському обліку Л. Іщенко доручено провести остаточний розрахунок з ОСОБА_1 , виплатити компенсацію за 6 календарних днів щорічної основної відпустки.

Рішенням Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області «Про ліквідацію Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області ()» від 24.02.2022 року № 24/8-14 припинено діяльність юридичної особи шляхом ліквідації Тальнівська дитяча музична школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області».

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.09.2022 року № 014000614 та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.09.2022 року, Тальнівська дитяча музична школа Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області 09.09.2022 року припинила свою діяльнісь як юридична особа в зв`язку з її ліквідацією 09.09.2022 року.

За вказаних обставин, власником юридичної особи, яка припинена у встановленому законом порядку без правонаступників є засновник цієї юридичної особи, яким є Тальнівська міська рада, яка й несе відповідальність перед незаконно звільненою особою.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 344/7932/16-ц, постанові Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 758/10554/16-ц.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка в 2021 році працювала директором Тальнівської дитячої музичної школи, суду показала, що у 2021 році була пандемія коронавірусної хвороби і заступник міського голови Тальнівської міської ради Свідерський Ю.В. їй сказав, що всі працівники музичної школи повинні отримати дві дози вакцини проти COVID-19, а ті викладачі, які не пройдуть другу вакцинацію, будуть відсторонені від роботи і не допускатимуться до роботи. ОСОБА_1 в п`ятницю отримала щеплення від COVID-19 та відпрацювала увесь день. У суботу вона теж працювала, оскільки вона викладач класу баяна та концертмейстер за сумісництвом, але скаржилася на погане самопочуття, а в понеділок 15.11.2021 року вона зателефонувала і сказала, що поїде до лікаря, оскільки погано себе почуває. Вони домовились, що ОСОБА_1 зателефонує і скаже чи в неї лікарняний чи буде відпустка без збереження заробітної плати. 15.11.2021 року о 15 год. 25 хв. до неї в кабінет прийшов ОСОБА_6 з комісією і сказав, що вони прийшли її звільняти та спитав де ОСОБА_1 , вона сказала, що відпустила її за станом здоров`я. Зазначила, що їй ОСОБА_1 письмових пояснень про відсутність на робочому місці не надавала, оскільки 15.11.2021 року вона була звільнена з посади директора. 16.11.2021 року ОСОБА_5 була призначена на посаду директора Тальнівської дитячої музичної школи, і саме вона звільняла ОСОБА_1 з роботи. 15.11.2021 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 прийшла на роботу, але вона їй сказала, що була комісія, яка склала акт про відсутність її на робочому місці без поважних причин, тому відпустила її додому, оскільки все одно уже склали акт.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який в 2021 році працював на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчого органу ради виконавчого комітету Тальнівської міської ради, суду показав, що 15.11.2021 року він з працівниками відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради були по своїх посадових обов`язках в музичній школі та виявили відсутність ОСОБА_1 на робочому місці. Спитали у директора ОСОБА_2 чи є якісь документи, що підтверджують поважність причини відсутності ОСОБА_1 на роботі, однак директор таких документів не надала та не сказала їм чому вона відсутня на роботі. Кількість годин відсутності ОСОБА_1 на роботі вони встановили, опитавши інших працівників музичної школи та зрозуміли, що ОСОБА_1 була відсутня на роботі з початку робочого дня. Тоді вони зателефонували ОСОБА_1 особисто, але трубки вона не взяла. Після чого, їздили до неї додому, однак до них теж ніхто не вийшов. Того ж дня працівниками відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради було складено акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин.

Свідок ОСОБА_7 , яка в 2021 році працювала на посаді спеціаліста 1 категорії відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради та була в складі комісії 15.11.2021 року, яка приїхала в Тальнівську дитячу музичну школу, щоб вручити наказ директору ОСОБА_2 про її звільнення, суду показала, що в ході розмови з директором музичної школи вони зрозуміли, що відсутня на робочому місці заступник директора музичної школи ОСОБА_1 .. Потім запитували у викладачів музичної школи, чи хтось бачив того дня ОСОБА_1 на роботі та вияснили, що її в той день ніхто не бачив. При цьому директор музичної школи щодо відсутності ОСОБА_1 не надала пояснень, разом з тим, показала заяву ОСОБА_1 , але вона була не підписана та не зареєстрована. До ОСОБА_1 телефонувала начальник відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради, але в неї телефон був поза зоною досяжності. Потім вони поїхали до місця проживання ОСОБА_1 , але її там також не було. В подальшому комісією було складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі.

Свідок ОСОБА_8 , яка в 2021 році працювала на посаді спеціаліста 1 категорії відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради та була в складі комісії 15.11.2021 року, яка приїхала в Тальнівську дитячу музичну школу, щоб вручити наказ директору ОСОБА_2 про її звільнення, суду показала, що в ході розмови з директором музичної школи вони зрозуміли, що відсутня на робочому місці заступник директора музичної школи ОСОБА_1 .. При цьому підтверджуючих документів щодо причини відсутності ОСОБА_1 на роботі не було, наказу директора про перенесення її уроків також не було, хоча це був уже майже кінець робочого дня. Крім того, вони опитали викладачів музичної школи та вияснили, що ОСОБА_1 того дня ніхто не бачив на роботі. В подальшому вони обстежили всі кабінети школи, приміщення, територію школи, здійснили дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_1 , але їм вона не відповіла, поїхали до неї додому, однак там нікого не було.

Свідок ОСОБА_9 , яка працює на посаді головного бухгалтера в відділі освіти, молоді та спорту Тальнівської міської ради та була в складі комісії 15.11.2021 року, суду показала, що ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян Тальнівської дитячої музичної школи, у зв`язку з її відсутністю на роботі. Коли 15.11.2021 року о 15 год. 30 хв. комісія прийшла до Тальнівської дитячої музичної школи то ОСОБА_1 була відсутня на роботі. Їм директор музичної школи дала заяву, яка була написана її рукою, без підпису ОСОБА_1 .. Наказу директора музичної школи на зазначену заяву також не було. При цьому директор сказала, що ОСОБА_1 відпросилась у неї. Членами комісії було складено акт про відсутність ОСОБА_1 на роботі.

У спірному наказі № 78-К від 22.11.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Тальнівської дитячої музичної школи та викладача класу баяна Тальнівської дитячої музичної школи з 22.11.2021 року відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП Ураїни зазначено причину звільнення: прогул (відсутність на роботі більше тьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Крім того, відповідно до наказу № 79-К від 22.11.2021 року звільнено ОСОБА_1 з посади викладача класу баяну, концертмейстера за суміцництвом з 22.11.2021 року відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП Ураїни за прогул (відсутність на роботі більше тьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.04.2022 року у справі № 201/8614/18 зазначено, що наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у випадку, якщо у ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків.

Спірні накази про звільнення видані директором Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_5 відповідно до наданих їй повноважень як керівника закладу. При цьому, зазначені накази не містять, відомостей коли мав місце прогул, який ставиться в провину позивачці, тобто в наказах не відображено фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, що крім іншого, позбавляє суд можливості перевірити чи накладене дисциплінарне стягнення в межах місячного строку, визначененого ст. 148 КЗпП України.

Також в наказах міститься правове обгрунтування цих наказів: пункт 4 статті 40 КЗпП України прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, разом з тим, не наведені нормативні акти, які своїми діями порушила ОСОБА_1 , зокрема не зазначено пункти Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Тальнівської дитячої музичної школи, вимоги посадової інструкції заступника директора Тальнівської дитячої музичної школи. Крім того, заначені документи суду не надані.

Як передумовою звільнення у вказаних наказах враховано акт від 15.11.2021 року та пояснення ОСОБА_1 від 16.11.2021 року.

Так, Верховний Суд висловив свою позицію щодо порядку складення актів про запізнення працівників на роботу, викладену у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 569/22159/19, відповідно до якої відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акта, тому він подається у довільній, простій письмовій формі та підписується не менше ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано відсутність працівника на роботі. Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день не з`явлення працівника на роботі. У таких документах обов`язково вказується не тільки дата, а й конкретний час відсутності працівника.

З наданої суду копії акту від 15.11.2021 року встановлено, що станом на 15 год. 30 хв. 15.11.2021 року заступник директора Тальнівської дитячої музичної школи з навчально-виховної роботи, викладач класу баяна ОСОБА_1 відсутня на робочому місці без поважних причин. Разом з тим, конкретний час відсутності ОСОБА_1 на роботі акт не містить.

Судом критично сприймається надана копія акту, як належний та допустимий доказ відсутності на роботі заступника директора Тальнівської дитячої музичної школи з навчально-виховної роботи, викладача класу баяна ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із показів допитаних в судовому засіданні свідків так і з самого змісту акту, особи які засвідчили відсутніть на робочому місці, на час складання зазначеного акту не були працівниками Тальнівської дитячої музичної школи, що протирічить вимогам п. 3.3. Статуту Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області відповідно до якого, директор в межах наданих йому повноважень здійснює кадрову політику закладу, призначає та звільняє з посад заступника директора, педагогічних та інших працівників закладу, визначає їх функціональні обов`язки, застосовує заходи заохочення та дисциплінарні стягнення до працівників закладу за погодженням з Органом управління, а за вказаних обставин, без погодження питання щодо складання акту про відсутність працівника на роботі з директором Тальнівської дитячої музичної школи, якою на той час була ОСОБА_2 є безпідставним та не правомірним.

Крім того, відповідно до п. 3.2. засновник не має права втручатися в діяльність закладу, що здійснюється в межах його автономних прав, визначених законами та статутом.

Позивачка в суді не оспорювала, що була відсутння на робочому місці 15.11.2021 року.

Між тим, після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана.

16.11.2021 року ОСОБА_1 надала начальнику відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради ОСОБА_10 письмове пояснення про поважність причини відсутності на роботі, згідно якого 15.11.2021 року вона була відсутння на роботі, оскільки потребувало вирішення термінового особистого питання з дозволу директора Тальнівської дитячої музичної школи ОСОБА_2 , яка в телефоній розмові погодила таку відсутність.

На підтвердження поважності причин відсутності на роботі 15.11.2021 року ОСОБА_1 22.11.2021 року надала директору Тальнівської дитячої музичної школи ОСОБА_5 висновки медичного обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня» від 15.11.2021 року.

Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 31.10.2002 р. № 6-10006кс02 визначено, що вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за п. 4 ст. 40 КЗпП, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази із передбачених ЦПК України. При цьому відсутність працівника за станом здоров`я може підтверджуватися не тільки лікарняним листком чи довідкою медичної установи, а й показаннями свідків та іншими доказами.

Таким чином відсутність у ОСОБА_1 медичної довідки 15.11.2021 року не свідчить про те, що вона допустила прогул без поважних причин.

Крім цього, в матеріалах справи наявна довідка про перебування ОСОБА_1 у лікаря, яка підтверджує на думку суду поважність причин відсутності її на роботі, оскільки стан здоров`я особи може перешкоджати працівнику з`явитися на роботу своєчасно.

Відповідно законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається з огляду на конкретні обставини. Безумовно, це мають бути об`єктивні обставини, які перешкоджали працівнику з`явитися на роботу своєчасно і не могли бути ним усунуті. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. (Постанова Верховного Суду від 28.06.2022 у справі №591/6727/20).

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.10.2022 року у справі № 334/8910/18).

Тому суд вважає, що директором Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області Столярською Л.С. передчасно було винесено наказ № 78-К від 22.11.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Тальнівської дитячої музичної школи та викладача класу та наказ № 79-К від 22.11.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади викладача класу баяну, концертмейстера за суміцництвом відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП Ураїни за прогул без встановлення всіх обставин, які мають значення при накладенні дисциплінарного стягнення та звільнені працівника. Крім цього, виходячи з обставин, встановлених під час розгляду справи у суді, остання не вчиняла дисциплінарного проступку, на роботі була відсутння з поважної причини, з дозволу безпосереднього керівника, будь-якої шкоди її діями навчальному закладу не заподіяно, відтак оспорювані нею накази про звільнення є незаконними.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.11.2023 року у справі № 761/42030/21).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин 1-2 ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У статті 234 КЗпП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) закріплено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП не передбачається переліку поважних причин для поновлення строку, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Вочевидь, що як поважні причини пропущення строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Відмовити в позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 758/9773/15-ц вказано, що: строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України. Зазначені строки звернення до суду застосовуються виключно щодо спорів, які за своєю юридичною природою належать до трудового права.

Установлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. Ці строки не перериваються і не зупиняються (постанова Верховного Суду від 08.09.2023 року справа № 593/1156/21).

Крім того, позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 25.07.2018 року у справі № 522/31199/13-ц, від 10.10.2019 року у справі № 357/9126/17-ц, від 13.11.2019 року у справі № 148/1923/16-ц, від 19.02.2020 року в справі № 490/14627/14-ц, від 26.01.2022 року в справі № 442/7773/17, від 25.10.2022 року в справі № 686/25261/19, від 02.11.2022 року в справі № 344/19567/19, від 22.02.2023 року в справі № 686/18606/21.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі №914/3224/16 зроблено правовий висновок про те, що порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

У даній справі оскаржуються накази прийняті 22.11.2021 року.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази моменту виникнення у позивачки права на даний позов, а також те, що вона не могла дізнатися про це раніше, а тому позивачкою не доведено коли вона дізналася, а також те що не могла раніше дізнатися про порушення своїх прав та інтересів, за захистом яких звернулася до суду 28.01.2024 року, із заявою про поновлення таких строків до суду не зверталася.

Крім того, аналогічні з даною справою позовні вимоги вже були предметом розгляду Манківського районного суду Черкаської області у справі № 704/1141/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради, КЗ «Тальнівська школа мистецтв» Тальнівської міської ради про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При цьому позов пред`явлено 17.12.2021 року.

Рішенням Манківського районного суду Черкаської області від 07.11.2023 року у позові відмовлено, у зв`язку з поданням позову до неналежних відповідачів, яке постановою Черкаського апеляційного суду від 16.01.2024 року залишено без змін та набрало законної сили.

Тобто в даному випадку перебіг позовної давності почався у позивачки 17.12.2021 року, пред`явленням позову відповідно і закінчився 17.01.2022 року.

Звернення позивачки з приводу незаконного її звільнення з підстав того, що перебіг позовної давності переривається у разі пред`явлення позову до одного із кількох боржників, а також предметом позову є лише частина вимог, право на яке має позивач відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України і такі строки відповідно перериваються до винесення рішення Черкаським апеляційним судом, почавшись 17.01.2024 року і закінчившись 16.02.2024 року, судом до уваги не приймається, враховуючи вище наведені вимоги закону та відсутності поважної причини пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки стаття 233 КЗпП України пов`язує початок перебігу строку звернення до суду у справах про звільнення з днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки, а не з будь-якими іншими обставинами.

Оскільки позивачка звернулася до суду з вказаним позовом лише 28.01.2024 року, тобто поза межами строку встановленому ст. 233 КЗпП України, даний строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності заявлено представником відповідача у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тальнівської міської ради про визнання наказів незаконними, визнання звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією установи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко