Справа № 490/746/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

за участю секретаря Романової К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Разумовського Олексія Артуровича про скасування заходів забезпечення позову, вжиті постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 05.03.2018 у справі № 490/534/18 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Разумовський О.А., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, застосованих постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 05.03.2018 у справі № 490/534/18 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову.

В обґрунтування вимог заяви, посилається на наступне.

19.01.2018 року ОСОБА_2 до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.01.2018, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, в межах розгляду справи № 490/534/18.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області 05.03.2018 у справі № 490/534/18 ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.01.2018 скасовано, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на підставі договору довічного утримання від 25.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом ММНО Миколаївської області Боненко Т.Л., серія та номер: 1631, що належить ОСОБА_1 .

30.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним. 18.06.2025 року, за наслідками розгляду даного позову ухвалено рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

За такого, представник заявниці зазначає, що подальша потреба у забезпеченні позову відпала та змінились ті обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову в межах розгляду судової справи № 490/534/18, а тому просить відповідне клопотання про скасування заходів забезпечення позову задовольнити та скасувати вищезазначені заходи забезпечення позову.

Ухвалою від 02.09.2025 року дану заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Заявниця до судового засідання не з`явилася, від її представника - адвоката Разумовського О.А. надійшла заява про розгляд клопотання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності заявниці та її представника, вимоги клопотання підтримують в повному обсязі.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом постановлено про розгляд заяви за відсутності сторін.

Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.

19.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду до відкриття провадження по справі з заявою, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки має намір оскаржити в судовому порядку договір довічного утримання, у відповідності до якого право власності на вказану квартиру перейшло до ОСОБА_1 (Судова справа №490/534/18).

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.01.2018 року, відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, в межах розгляду справи № 490/534/18.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області 05.03.2018 у справі № 490/534/18 ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.01.2018 скасовано, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на підставі договору довічного утримання від 25 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л., серія та номер 1631, належить ОСОБА_1 .

30.01.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним. (Судова справа №490/746/18).

Рішенням суду від 18.06.2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.08.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 червня 2025 року без змін.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкоду здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

За ч.9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті, залишенням позову без розгляду, відмови у задоволенні позову або закриттям провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.

Зважаючи на те, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 18.06.2025 року, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору довічного утримання (догляду) недійсним, залишено в силі постановою Миколаївського апеляційного суду від 20.08.2025 року, судом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для продовження строку дії заходів забезпечення позову.

За такого, клопотання про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Розглядаючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд пересвідчився в тому, що не існує реальної загрози у скасуванні відповідної заборони, оскільки заявник просить її скасувати.

Вирішуючи питання про скасування заходів забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси осіб, права яких можуть бути порушенні, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, в відповідності з нормами процесуального права у суду є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Разумовського Олексія Артуровича про скасування заходів забезпечення позову, вжиті постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 05.03.2018 у справі № 490/534/18 за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені згідно Постанови Апеляційного суду Миколаївської області 05.03.2018 у справі № 490/534/18, а саме: скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на підставі договору довічного утримання від 25 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л., серія та номер 1631, належить ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: Н.П. Черенкова