Справа № 758/7496/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, зазначивши, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №72666323 з примусового виконання виконавчого листа №758/7496/22, виданого 03.08.2023 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2022 і до досягненням кожною дитиною повноліття. Згідно з довідкою-розрахунком заборгованість по аліментах станом на 04.09.2023 становила 442 880,07 грн. 04.09.2023 державним виконавцем боржника внесено до Реєстру боржників та винесено постанови про арешт його коштів та майна. Крім того, 04.09.2023 державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП». 10.10.2023 на депозитний рахунок відділу від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» надійшли кошти в сумі 79 479,24 грн, які 13.10.2023 були перераховані на рахунок стягувача. 13.10.2023 на депозитний рахунок відділу від боржника надійшли кошти в розмірі 443 150 грн, які 18.10.2023 були перераховані на рахунок стягувача. 20.10.2023 державним виконавцем винесено постанови про зняття арешту з коштів боржника, про зняття арешту з майна боржника та про виключення боржника з Реєстру боржників у зв`язку з погашенням останнім заборгованості по аліментах. Крім цього, 20.10.2023 державним виконавцем до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» направлено вимогу про врахування, що боржником самостійно було сплачено заборгованість по аліментах в розмірі 443 150,00 грн. В подальшому аліменти надходили кожного місяця від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» на депозитний рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 10.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до вказаного відділу ДВС із заявою про складання нового розрахунку заборгованості, у якому просив врахувати сплачені ним аліменти у період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн. 93 коп., додавши до заяви відповідні квитанції. 02.10.2024 начальником відділу Дніпровського відділу ДВС ЦМУЮ (м. Київ) Б.Біляєвим було надано відповідь на таку заяву боржника, відповідно до якої було відмовлено у врахуванні вказаних вище коштів в якості аліментів із посиланням на те, такі коши не можуть бути враховані при перерахунку заборгованості, оскільки в них відсутнє призначення платежу «аліменти». Таким чином, сплата боржником аліментів у період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн. 93 коп. державним виконавцем врахована не була. Боржник стверджує, що стягувач ОСОБА_2 отримала подвійне нарахування аліментів, що є неправомірним, оскільки ним 13.10.2023 на депозитний рахунок відділу ДВС було перераховано кошти в розмірі 443 150 грн у зв`язку з вимогою державного виконавця та з метою скасування арештів банківських рахунків ОСОБА_1 , однак у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 ним вже було сплачено у добровільному порядку на користь стягувача аліменти у розмірі 143 510 грн 93 коп. Вказані грошові перекази мають систематичний характер, що вказує на їх цільове призначення, та вони були сплачені на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі вищевикладеного ОСОБА_1 , із урахуванням заяви про уточнення вимог, просить суд:

1) визнати протиправним рішення державного виконавця (начальника відділу) Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бориса Біляєва від 02.10.2024 щодо відмови у зарахуванні в якості аліментів грошові кошти у загальні сумі 143 510 грн. 93 коп., сплачені боржником у період з 02.09.2022 по 04.09.2023;

2) зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ольгу Федоренко врахувати у виконавчому провадженні №72666323 сплачені грошові кошти в якості аліментів, які були перераховані ОСОБА_1 (боржником) на банківські реквізити ОСОБА_2 (стягувача) у розмірі 143 510 грн. 93 коп., перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023.

Ухвалою суду від 02.12.2024 скаргу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

15.04.2025 до суду надійшли письмові пояснення від представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Саєвич І.І., у яких зазначено, що вказані у скарзі суми грошових коштів, перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 на ім`я стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 не були виплатою аліментів.

12.05.2025 представником стягувача подано заяву про уточнення заявлених вимог.

09.09.2025 представник скаржника подав заяву про розгляд справи без участі скаржника та його представника.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З огляду на наведене, а також враховуючи наявні в матеріалах справи письмові пояснення представника третьої особи, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №72666323 з примусового виконання виконавчого листа №758/7496/22, виданого 03.08.2023 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2022 й до досягненням кожною дитиною повноліття.

Згідно з довідкою-розрахунком, складеною державним виконавцем, станом на 04.09.2023 загальна сума заборгованості боржника зі сплати аліментів становила 442?880,07 грн.

04.09.2023 державний виконавець вніс боржника до Єдиного реєстру боржників, а також виніс постанови про накладення арешту на його кошти та майно.

Крім того, 04.09.2023 державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП».

10.10.2023 на депозитний рахунок виконавчого відділу надійшли кошти у сумі 79?479,24 грн від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП», які 13.10.2023 були перераховані стягувачу.

13.10.2023 боржником було самостійно сплачено 443?150 грн, які надійшли на депозитний рахунок відділу та 18.10.2023 були перераховані стягувачу ОСОБА_2

20.10.2023 у зв`язку з повним погашенням заборгованості по аліментах державний виконавець виніс постанови про зняття арешту з коштів і майна боржника, а також про виключення його з Єдиного реєстру боржників.

Того ж дня, 20.10.2023 державний виконавець направив до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» повідомлення з вимогою врахувати, що боржник особисто сплатив заборгованість по аліментах у розмірі 443?150 грн.

У подальшому аліментні платежі щомісяця надходили від ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ СКАЙАП» на депозитний рахунок Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

10.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про складання нового розрахунку заборгованості, у якому просив врахувати сплачені ним аліменти за період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн 93 коп., додавши до заяви відповідні квитанцій, а саме квитанції: від 26.10.2022 на суму 20050,00 грн; від 06.02.2023 на суму 2311,56 грн; від 25.02.2023 на суму 502,51 грн; від 05.03.2023 на суму 3618,09 грн; від 29.03.2023 на суму 7035,18 грн; від 01.04.2023 на суму 5025,13 грн; від 23.04.2023 на суму 10050,00 грн, від 23.04.2023 на суму 7537,69 грн; від 02.05.2023 на суму 5025,13 грн; від 02.05.2023 на суму 5050,38 грн; від 10.05.2023 на суму 1005,03 грн; від 17.05.2023 на суму 15050,00 грн; від 13.06.2023 на суму 7035,18 грн; від 05.07.2023 на суму 15050,00 грн; від 09.07.2023 на суму 3015,08 грн; від 26.07.2023 на суму 10050,00 грн; від 29.07.2023 на суму 16050,00 грн; від 26.07.2023 на суму 10050,00 грн; від 08.06.2023 на суму 10050,00 грн.

02.10.2024 начальником відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Б.Біляєвим було надано відповідь на заяву ОСОБА_1 від 10.07.2024, якою було відмовлено у врахуванні вказаних вище коштів в якості аліментів та аргументовано це тим, що вони не можуть бути враховані при перерахунку заборгованості, оскільки в них відсутнє призначення платежу саме як «аліменти», оскільки Відділу достовірно невідомі грошові зобов`язання між боржником та стягувачем, то врахувати квитанції в рахунок заборгованості без призначення платежу не виявляється за можливе.

Із зазначених підстав сплата боржником аліментів за період з 02.09.2022 до 04.09.2023 на загальну суму 143 510 грн 93 коп. врахована не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються «Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Встановлено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.10.2022 у справі №758/7496/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.09.2022 й до досягненням кожною дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення стягувач ОСОБА_2 отримала виконавчий лист та пред`явила його до виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яким було відкрито виконавче провадження №72666323.

В період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_1 було сплачено на рахунок стягувача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 143 510 грн 93 коп., шляхом перерахування коштів на банківський рахунок стягувача, що підтверджується відповідними квитанціями.

З огляду на наведене, суд визнає обґрунтованими доводи скаржника, наведені у скарзі.

Разом із цим, суд відхиляє доводи стягувача ОСОБА_2 , наведені у її письмових поясненнях, про те, що сплачена боржником сума грошових коштів не є аліментами, оскільки такі її доводи не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зокрема, стягувачем не надано до суду доказів на підтвердження факту існування між нею та боржником будь-яких інших зобов`язальних відносин, на виконання яких могли б бути сплачені вказані вище грошові кошти у період з 02.09.2022 по 04.09.2023.

Зазначені пояснення оцінюються судом критично, оскільки стягувач не надала жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував інше цільове призначення або правову природу відповідних грошових коштів. В матеріалах справи відсутні документи, що могли б свідчити про те, що ці перекази мали іншу договірну чи правову підставу, наприклад, дарування, позику, повернення боргу тощо.

Водночас, ураховуючи характер правовідносин між сторонами, а саме наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, а також регулярність та системність надходжень коштів у зазначений період, суд вважає, що такі обставини свідчать про те, що вказані перекази мають саме аліментне походження.

У цьому контексті на стягувача покладається обов`язок довести інше цільове призначення отриманих сум, чого зроблено не було.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати вказані суми такими, що не належать до виконання обов`язку зі сплати аліментів.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.08.2019 у справі № 642/6906/16-ц. У вказаній справі боржник стверджував, що грошові кошти сплачував як добровільну виплату аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем до суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови стягувача від отримання банківських переказів від боржника. Суд врахував, що при грошових переказах через термінал самообслуговування банку у платника не було технічної можливості самостійно зазначати призначення платежу, всі платежі позначалися як «поповнення банківської картки в терміналі самообслуговування».

Також судом враховуються постанови Верховного Суду від 18.11.2020 у справі №648/1102/19 та від 26.05.2021 у справі №569/11466/20, у яких Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №199/2951/21 зроблено висновок про те, що між стягувачем і боржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. Стягувач не заперечувала отримання від боржника тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником. Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідний правовий висновок зазначено й у постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 707/999/21.

Наведена вище судова практика свідчить про те, що при нарахуванні заборгованості з аліментів здійснені родичами боржника платежі та/або переводи повинні враховуватися на користь стягувача аліментів навіть без зазначення призначення платежу «аліменти».

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга на дії, рішення, бездіяльність державного виконавця подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно дост.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Частинами 1 та 2 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до ч.1ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

У постанові Верховного Суду від 05.04.2021 у справі № 487/4219 зазначено, що у частинах першій, третій та восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. У статті 195 СК України встановлено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу). Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а вразі виникнення спору -судом.

У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №2-751/2007зазначено, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 29.08.2018 у справі №201/10328/16-ц, від 27.11.2019 у справі №201/10329/16-ц.

Зазначене також узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.08.2020 у справі №464/6206/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на наведене, суд вважає, що наведені у скарзі доводи щодо протиправності дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) О.Федоренко, які виразилися у неврахуванні грошових коштів у загальній сумі 143 510 грн. 93 коп., сплачених боржником ОСОБА_1 у період з 02.09.2022 по 04.09.2023, як аліментів у виконавчому провадженні №72666323, є обґрунтованими, а тому вимоги скаржника у цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується вимог скаржника про визнання протиправним рішення державного виконавця (начальника відділу) Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Б.Біляєва від 02.10.2024 щодо відмови у зарахуванні в якості аліментів таких грошових коштів, то такі вимоги суд визнає підставними, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-261, 353, 354, 447-453 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ольгу Федоренко врахувати в якості аліментів у виконавчому провадженні №72666323 грошові кошти у розмірі 143 510 грн 93 коп., які були перераховані у період з 02.09.2022 по 04.09.2023 боржником ОСОБА_1 на банківські реквізити стягувача ОСОБА_2 .

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Ковбасюк