Справа № 161/9065/25 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/998/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2025 року та ухвалу від 03 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі ДКП «Луцьктепло») у травні 2025 року звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року № 577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідач, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є споживачем послуг відповідача, однак не здійснював оплат по теплопостачанню (змінної частини), витраченої на загальнобудинкові потреби в будинку, а також не здійснював оплати за спожитий обсяг теплової енергії від транзитних стояків у квартирі, в якій проживає. Тому станом на 01 травня 2025 року за його особовим рахунком утворилась заборгованість по теплопостачанню в розмірі 8218,86 грн. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за послугу постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загально будинкові потреби задля опалення будинку та за обсяг теплової енергії від транзитних стояків в загальному розмірі 8218,86 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 травня 2025 року відкрито провадження в цій справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалами суду від 03 червня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи в цій справі та в задоволенні заяви про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2025 року у цій справі позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання в розмірі 8218,86 грн, судовий збір в розмірі 3028 грн.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника Замлинського С. С. подав апеляційну на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 03 червня 2025 року про відмову в призначенні судової будівельно-технічної експертизи та на рішення суду від 26 червня 2025 року в цій справі. Зазначено, що суд першої інстанції проігнорував письмові пояснення відповідача щодо позову. Позивач здійснив розрахунки, виходячи з умовної частки 25% від загального обсягу теплової енергії, що не відповідає фактичному технічному стану будинку. Відповідь на його запит про технічну документацію на 3119,35 кв. м. та обґрунтування нарахувань позивачем не надана. Метою призначення судової будівельно-технічної експертизи в цій справі є встановлення: площі приміщень загального користування, що підлягають опаленню, правильності застосування коефіцієнта 25%, відповідності заявленої загальної площі ЗБП фактичним технічним характеристикам будинку. Вважає, що обсяг нарахувань є завищеним та не підтвердженим технічно. Висновок експерта є необхідним для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи. Суд не врахував, що нарахування на ЗБП мають проводитися на підставі фактичної площі опалювальних місць загального користування, а не умовних нормативів. Позивач не довів законності застосування 25% як фіксованої частки ні технічно, ні документально, а в матеріалах справи відсутність обґрунтований розрахунок нарахувань, що суперечить вимогам частини першої статті 81ЦПК України. Просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2025 року та ухвалу від 03 червня 2025 року про відмову в призначенні будівельно-технічної експертизи; призначити у справі будівельно-технічну експертизу, доручивши її проведення Волинському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, поставивши перед експертом наступні питання: Яка загальна площа будинку за адресою: АДРЕСА_2 ? Яка площа приміщень у цьому будинку фактично підлягає опаленню як місця загального користування (сходові клітки, підвали тощо)? Чи становить вона 25% від загальної площі будинку? Якщо ні скільки саме? Чи відповідає вказана позивачем площа ЗБП (3119,35 м.кв.) фактичним технічним даним? Яка площа приміщень загального користування реально перебуває під опаленням?

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та ували суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №577-1 від 24 вересня 2013 року ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Вказане рішення розміщене на офіційному сайті Луцької міської ради https://www.lutskrada.gov.ua.

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 21 цього Закону).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Постанови Верховного Суду в справах №750/12850/16-ц від 26 вересня 2018 року, № 642/2858/16 від 06 листопада 2019 року).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік комунальних послуг (далі - комерційний облік) - визначення за допомогою вузла комерційного обліку або за встановленими правилами у передбачених цим Законом випадках кількісних та якісних показників комунальної послуги, вимірювання яких забезпечується вузлом обліку, на підставі яких проводяться розрахунки за спожиті комунальні послуги. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11цього Закону. За частиною четвертою статті 10 вказаного Закону розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до Методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач (постанова Верховного Суду в справі № 913/618/21 від 08 червня 2022 року).

Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», пункту 4 частини другої статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 8 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, наказом від 22 листопада 2018 № 315 зі змінами затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі - Методика).

Згідно з пунктом 12 розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 22 листопада 2018 року № 315, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, визначено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку згідно з пунктом 8 розділу IV Методики. Пунктом 8 розділу IV Методики «Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення» передбачено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд) для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %.

Загальнобудинкові потреби на опалення (ЗБП) - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньо будинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Витрати на ЗБП визначаються за показниками вузла комерційного обліку теплової енергії будинку і розраховуються як частка від місячного споживання теплової енергії будинком згідно з Методикою.

Зазначення розподілу на загальнобудинкові потреби опалення (ЗБП) окремим рядком у платіжках передбачено лише у тих багатоквартирних житлових будинках, де є квартири з індивідуальним опаленням та приміщення, обладнані індивідуальними вузлами обліку теплової енергії. Якщо у будинку жодна з квартир не оснащена автономним опаленням - такий обсяг окремо не визначається, а входить до загального обсягу спожитої теплової енергії і розподіляється між усіма споживачами будинку пропорційно до опалювальних площ їх приміщень. Кількість теплової енергії на опалення ЗБП не є додатковим нарахуванням. Вона входить в загальну кількість спожитої теплової енергії будинком згідно показників будинкового лічильника.

Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку (частина 2 статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Частиною першою статті 5 вказаного Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону, витрати на управління багатоквартирним будинком включають витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.

Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.

Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року.

В постанові ВС від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Згідно з розрахунком послуги з постачання теплової енергії (змінна частина) витраченої на ЗБП, відповідачу як зареєстрованому у квартирі АДРЕСА_3 цього будинку у період з жовтня по березень 2023 року та з жовтня 2024 року по березень 2025 року нараховано 6223,25 грн. Нарахування за спожиту теплову енергію від транзитних стояків у розмірі 1572,69 грн та за абонентське обслуговування опалення у розмірі 417,22 грн нараховувалося відповідачу за період з серпня 2023 року по березень 2025 року з урахуванням площі квартири 77,4 м.кв.

За технічною характеристикою житлового будинку АДРЕСА_2 , що міститься у технічному паспорті, будівля має 4 поверхи.

Відповідно до розділу VI технічного паспорта «Благоустрій загальної площі», у будинку здійснюється газове опалення з теплової котельні для площі 3963,4 м.кв. Загальна площа квартири АДРЕСА_3 становить 78,2 м. кв. При розрахунку нарахувань для розподілу теплової енергії позивачем узято до уваги загальну площу будинку 3119,35 м.кв., опалювальну площу будинку 2099,05 м.кв. та площу квартири відповідача 77,4 м.кв. Матеріали справи не містять доказів того, що у позивача як у виконавця розподілу комунальних послуг на час проведення розрахунку були наявні дані щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах. За таких обставин, застосування позивачем при обрахунках частки на загально будинкові потреби в розмірі 25% відповідає положенням пункту 8 розділу IV Методики.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимоги апеляційної скарги містять у собі прохання про скасування рішення суду в повному обсязі, однак доводи апеляційної скарги зводяться лише до заперечень обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення заборгованості за послугою з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби.

За змістом частин першої, другої, третьої статті 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

В силу частин, першої, третьої, четвертої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Жодний доказ, зокрема, висновок експерта, не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Ухвала суду від 03 червня 2025 року про відмову в призначенні судової будівельно-технічної експертизи в цій справі постановлена з дотриманням норм процесуального права та є обґрунтованою, оскільки питання, які просив поставити відповідач на вирішення судовому експерту, не стосуються предмета доказування (безпосередньо розміру заборгованості, яка вже виникла у відповідача перед позивачем). Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

При цьому відповідач як співвласник багатоквартирного будинку не позбавлений права у позасудовому порядку звернутися до житлово-експлуатаційної контори, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, обслуговуючої компанії чи управителя із письмовою заявою та копією технічного паспорта для підтвердження опалювальної площі житлового будинку та подальшого вирішення питання про внесення змін до договору про надання комунальної послуги з теплопостачання з ДКП «Луцьктепло».

Колегія суддів відмовляє в призначенні судової будівельно-технічної експертизи на стадії апеляційного провадження, виходячи з предмету позову

Судові рішення ухвалені судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 червня 2025 року та ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області суду від 03 червня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Головуючий суддя

Судді