УХВАЛА

02.09.2025

Справа № 2-218/11

Провадження № 4-с/522/48/25

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючого -судді Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання Александрова Т.А.

за участю адвоката скаржника Гайдай Я.Ф., скаржника ОСОБА_1

адвоката боржника Ростомов Г. А.

розглянув питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду з скаргою, клопотання боржника про залишення скарги без розгляду.

ВСТАНОВИВ:

1.04.04.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Приморського ВДВС у м. Одесі Південного МРУМЮ Жорнового Павла Вікторовича.

2.Скаржник просить суд:

- поновити їй строк на подання скарги.

- визнати дії державного виконавця Жорнового П.В. (скаржник не зазначає, якими слід визнати його дії) щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 41634246 від 25.07.2024.

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.07.2024.

3. 09.04.2025 відкрито провадження у справі, з`ясування поважності причин пропуску строку на звернення до суду із цією скаргою та наявність чи відсутність підстав для його поновлення відкладено до розгляду справи, для перевірки обставин справи, аналізу заперечень державного виконавця та інших учасників справи.

4. Боржник ОСОБА_2 просить залишити скаргу без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду та неповності причин пропуску такого строку.

5. Скаржник (стягувач) звернення до суду із скаргою на постанову від 25.07.2024 пояснює тим, що з 2014 року проводиться примусове виконання рішення суду від 20.12.2012 у справі №2-218/11, яким в ОСОБА_2 (боржник) витребувано земельну ділянку. У зв`язку із втратою виконавчого провадження, державний виконавець звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою від 05.07.2023 (залишеною без змін постановою апеляційного суду від 27.02.2024) задоволено заяву державного виконавця задоволено, видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-218/11. Після цього 13.06.2024 заново прийнято виконавче провадження. Повідомленням від 04.07.2024 державний виконавець викликав сторін для вчинення виконавчих дій на 24.07.2024. ОСОБА_1 стверджує, що не отримала повідомлення, оскільки повідомлення від 04.07.2024 направлене поштою, повернулось «за закінченням терміну зберігання». Тому стягувач не змогла з?явитись на 24.07.2025. У зв?язку з цим, постановою від 25.07.2024 державний виконавець незаконно закінчив виконавче провадження про витребування земельної ділянки. Копія цієї постанови не направлялась ОСОБА_1 . Постанову від 25.07.2024 вона отримала лише після того як самостійно почала звертатись із заявою до ВДВС. Відповідь отримала 19.02.2025 звідки і дізналась про наявність постанови від 25.07.2024. Після цього 03.03.2025 звернулась до суду зі скаргою на цю постанову, яку повернуто ухвалою від 11.03.2025. Копію ухвали про повернення скарги ОСОБА_1 отримала 03.04.2025. Після цього вона повторно звернулась до суду з цією скаргою уже 04.04.2025.

На поважність причин пропуску строку звернення до суду з скаргою посилається на постійне перебування на лікуванні амбулаторно з 23.06.2024 - 24.06.2024, 06.08.2024-04.09.2024; 06.12.2024 -27.12.2024; 23.06.2025 - 01.07.2025; 01.07.2025 - 14.07.2025; 23.07.2025 - 28.07.2025.

Пояснила, що у неї телефон без інтернету, тому вона не може скористатись онлайн номером ідентифікатором доступу до матеріалів виконавчого провадження.

6.Боржник ОСОБА_2 наполягав на залишенні скарги без розгляду, оскільки державний виконавець завчасно повідомив стягувача про проведення виконавчих дій 24.07.2024, направивши поштою їй лист від 08.07.2024. Поштове відправлення 306) направлено стягувачу 08.07.2024, прибуло до відділення 09.07.2024 та 23.07.2024 повернуто «за закінченням терміну зберігання». Тому 25.07.2024 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, яку 23.09.2024 направив стягувачу (поштовий трек 547). Поштове відправлення відправлення прибуло до відділення 27.09.2024 та 12.10.2024 повернулось «за закінченням терміну зберігання». 25.11.2024 ОСОБА_1 сама звернулася до ВДВС із заявою про стан виконавчого провадження. Тобто, стягувач не пояснює з яких причин вона не цікавилася станом виконавчого провадження з березня 2024 року по листопад 2024 року (протягом 8 місяців), та систематично не отримує поштову кореспонденцію, не повідомляє ВДВС про актуальні засоби зв`язку. Крім того, листом від 06.12.2024 ВДВС повідомив ОСОБА_1 на її звернення від 25.11.2024. Відповідь від 06.12.2024 вона отримала 19.02.2025. Тобто, з 06.12.2024 по 19.02.2025 (майже 2,5 місяці) вона не проявляла інтересу до виконавчого провадження.

Щодо стосується повідомлених нею причин про перебування на лікуванні, то такі взагалі до даних обставин не мають відношення, оскільки, наприклад, з 09.07.2024 по 23.07.2024 вона не хворіла. З цих медичних документів видно, що вона хворіла на ГРВІ, лікування амбулаторно. Тобто, немає такої хвороби, яка б не дозволяла їй отримувати пошту, цікавитись станом виконавчого провадження. Тим більше, кожна сторона має власний ідентифікатор доступу до виконавчого провадження, який власні і створений для того. щоб кожна строна могла знати про стан виконавчого провадження, мати доступ до всіх матеріалів. ОСОБА_1 як сторона у виконавчому провадженні недобросовісно користується процесуальними правами, вона повинна була і могла знати своєчасно про усі вчинювані виконавчі дії. Проте лише коли через власні зволікання зрозуміла, що виконавче провадження закінчено, почала оскаржувати постанову.

Судом встановлено такі обставини справи.

7.Рішенням суду від 20.12.2012 у справі № 2- 218/11 витребувано в ОСОБА_2 земельну ділянку, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.09.2013 залишено без змін.

8.16.12.2013 для виконання рішення суду видано виконавчий лист.

9.З 22.01.2014 (відкрито виконавче провадження) по 20.06.2014 виконавчий лист про витребування земельної ділянки перебував на виконанні.

10.У зв`язку із втратою виконавчого листа, Приморський ВДВС звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-218/11.

11.Ухвалою від 05.07.2023, залишеною без змін постановою апеляційного суду 27.02.2024, задоволено заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

12.Постановою від 13.06.2024 прийнято виконавче провадження.

13.04.07.2024 державний виконавець Жорнови П.М. складав повідомлення про необхідність стягувача і боржника з`явитися 24.07.2024 о 10:00 год. для проведення виконавчих дій.

14.Листом від 08.07.2024 (поштовий трек 306) державний виконавець направив повідомлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Поштове відправлення прибуло до відділення 09.07.2024, 23.07.2024 повернулось «за закінченням терміну зберігання», повернення вручено ВДВС 26.07.2024.

15.24.07.2024 державний виконавець Жорнов П.В. за участю понятих встановив, що боржнику доведено умови виконавчого документа. Стягувач не з?явилась.

16.Постановою від 25.07.2024 державний виконавець закінчив виконавче провадження.

17.23.09.2024 постанова відправлена поштою ОСОБА_1 (поштовий трек 547). Відправлення прибуло 27.09.2024, 12.10.2024 повернулась до відправника «за закінченням встановленого терміну зберігання».

18.25.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до ВДВС із заявою, якою просила повідомити про прийняття до виконання виконавчого листа у зв`язку із поновленням строку на звернення виконавчого листа до виконання ухвалою від 05.07.2023.

19.Листом від 06.12.2024 ВДВС повідомив, що постановою від 14.06.2024 поновлено вчинення виконавчих дій. 04.07.2024 державний виконавець виніс повідомлення про проведення виконавчих дій, яке направляв сторонам. 24.07.2024 за участі боржника, понятих державний виконавець склав акт, що умови виконавчого документа доведено до боржника, стягувач не з?явилась. Тому 25.07.2024 державний виконавець закінчив виконавче провадження.

20.Лист від 06.12.2024 ОСОБА_1 отримала 19.02.2025, що підтверджується розпискою на відповіді.

21.03.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії головного державного ОСОБА_3 , де та просила визнати неправомірними дії щодо винесення постанови від 25.07.2024.

22.Ухвалою від 11.03.2025 скарга повернута скаржнику без розгляду з тих підстав, що скаржник у скарзі не зазначив ідентифікатор повного доступу до виконавчого провадження, який має зазначити і такий має бути їй відомий.

23. ОСОБА_1 отримала ухвалу 03.04.2025.

24.04.04.2025 ОСОБА_1 повторно звернулась до суду із скаргою.

25.З медичних документів про перебування на амбулаторному лікуванні з діагнозом бронхіт, ГРВІ вбачається, що ОСОБА_1 перебувала з 23.06.2024 по 24.06.2024, з 06.08.2024 по 04.09.2024; з 06.12.2024 по 27.12.2024; з 23.06.2025 по 01.07.2025; з 01.07.2025 по 14.07.2025; та з 23.07.2025 по 28.07.2025.

Висновки суду.

26.Згідно з ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

27.Згідно з ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

28.Тобто, для оскарження постанови, дій державного виконавця встановлено спеціальні строки оскарження, які розпочинаються не лише з дня, коли особа дізналася, а також слід брати до уваги коди вона повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

29.Разом з тим, пропущений строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

30.У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

31.За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у ст. 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч. 1 ст. 449 ЦПК України та ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо (постанова Верховного Суду від 06.08.2025, №756/1800/24).

32.Оцінюючи доводи стягувача і боржника на предмет поважності причин пропуску строку звернення до суду із скаргою на постанову від 25.07.2024, суд дійшов такого висновку.

33.Вперше із скаргою до суду на дії державного виконавця, де та просила визнати неправомірними дії щодо винесення постанови від 25.07.2024, стягувач звернулась 03.03.2025. Ухвалою від 11.03.2025 скарга повернута скаржнику без розгляду. ОСОБА_1 отримала ухвалу 03.04.2025. Вдруге звернулась 04.04.2025. Поважність причин пропуску 10-денного строку на подання скарги на постанову від 25.07.2024, пояснює тим, що вона після поновлення виконавчих дій з 13.06.2024 взагалі не знала про стан виконавчого провадження. Вона не брала участі у справі, не знала про це, де державний виконавець звертався до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. У зв`язку з цим, звернулась із заявою 25.11.2024, де просила повідомити про стан виконавчого провадження. Стверджує, що не отримувала від державного виконавця повідомлення від 04.07.2024 про проведення виконавчих дій 24.07.2024, постанови від 25.07.2024. При цьому стягувач постійно хворіє. Про оскаржувану постанову дізналась лише 19.02.2025 після отримання відповіді від ВДВС про стан виконавчого провадження.

34.З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження триває з 2013 року. У зв`язку з втратою та видачею дублікату виконавчого листа виконавче провадження було поновлено 13.06.2024.

35.Стягувач стверджувала, що нічого не знала про це, не була залучена до участі у справі за заявою державного виконавця про видачу дублікату виконавчого листа. Однак слід звернути увагу, що 25.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до ВДВС із заявою, якою просила повідомити про прийняття до виконання виконавчого листа, у зв`язку з ухвалою від 05.07.2023, залишеною без змін постановою апеляційного суду від 27.02.2024, про видачу дублікату виконавчого листа. Тобто, стягувач знала про це. І взагалі з 2014 року, повторно з 2024 року, мала цікавитись виконавчим провадженням.

36.04.07.2024 державний виконавець складав повідомлення про вчинення виконавчих дій 24.07.2024 і листом від 08.07.2024 (поштовий трек 306) направив його ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Поштове відправлення прибуло до відділення 09.07.2024, 23.07.2024 повернулось «за закінченням терміну зберігання», повернення вручено ВДВС 26.07.2024. Постановою від 25.07.2024 державний виконавець закінчив виконавче провадження. 23.09.2024 постанова відправлена поштою ОСОБА_1 (поштовий трек 547). Відправлення прибуло 27.09.2024, 12.10.2024 повернулась до відправника «за закінченням встановленого терміну зберігання».

37.Отже, як повідомлення, так і постанова були належно направлені стягувачу. Те, що сторона не отримує поштову кореспонденцію, знаючи, що така буде і має бути направлена поштою, не означає, що вона її не отримала. Такі наслідки настали внаслідок дій сторони, а не виконавця. Закон не передбачає, що якщо сторона не отримує поштою кореспонденцію, то державний виконавець не може вчиняти виконавчих дій. В такому разі державний виконавець буде скровувати поштою прийняті постанови, а сторона свідомо може їх взагалі не забирати.

38.Крім того, посилання стягувача на те. що вона перебувала на лікуванні є абсолютно безпідставними, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки вона хворіла на ГРВІ, лікувалась вдома. Це не є перешкодою протягом такого тривалого часу не отримувати пошту, не цікавитись іншими засобами про стан виконавчого провадження.

39.Також державою запроваджено Ідентифікатор доступу до виконавчого провадження ( код, який міститься в постанові про відкриття виконавчого провадження). Цей код дає можливість сторонам (боржнику та стягувачу) отримати повний доступ до інформації про провадження, зокрема до документів та дій виконавця, через Автоматизовану систему виконавчого провадження. Це власне зроблено для того, щоб особа могла швидко і доступно все виконавче провадження. Як вбачається, стягувач ОСОБА_4 такий код має. Проте в засіданні її представник зазначила, що у стягувача телефон без доступу до інтернету. Суд взагалі не бере до уваги такі пояснення, як причини. Користуватись можна не лише інтернетом через телефон. Тобто, у сторони має для цього має бути потреба, а не причини чому вона не могла і цим засобом скористатись.

40.Підсумовуючи все в сукупності суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 недобросовісно користувалась своїми процесуальними правами сторони виконавчого провадження, тривалий час не проявляла інтересу до його стану, не отримувала кореспонденції, іншими засобами для обізнаності про вчинювані виконавцем дії навіть не вживала, має наслідком пропуск 10-денного строку на звернення зі скаргою до суду, який пропущено без поважних причин.

Керуючись ст. 449 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання боржника задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до суду із скаргою на постанову від 25.07.2024 неповажними.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 25.07.2024 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у п`ятнадцяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ярема Х.С.