ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 629/58/25

провадження № 22-ц/818/3000/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2025 року в складі судді Харабадзе К.Ш.

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування у трудових відносинах.

Заява мотивована тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 520/5829/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зобов`язано повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком та вирішити питання про зарахування спірних періодів стажу роботи з 06.11.1985 по 04.12.1985, з 18.06.1984 по 27.06.1985 та з 01.11.1990 по 20.03.1991.

Рішенням Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 28.08.2024 № 58 відмовлено, і не зараховано періоди роботи заявника з 06.11.1985 по 04.12.1985 та з 18.06.1984 по 27.06.1985. Страховий страж, який був нарахований управлінням, становив - 13 років 6 місяців 27 днів. У якості підстав не зарахування до страхового стажу період роботи (згідно трудової книжки): з 18.06.1984 по 27.06.1985 зазначено, що має місце виправлення у даті на звільнення заявника, яке не завірене належним чином, а з 06.11.1985 по 04.12.1985, оскільки відсутня назва підприємства.

Зазначив, що підтвердження даних періодів роботи має юридичне значення та необхідне для призначення пенсії.

Згідно запису за № 13 трудової книжки від 25.07.1975, заявник був прийнятий на роботу до Микитівського хладокомбінату м. Горлівка Донецької області, у якості вантажника технологічного цеху, наказ № 140.

Відповідно до запису № 14 заявника було звільнено 27.06.1985, наказ № 135. Наказ підписано старшим інспектором відділу кадрів та проставлено печатку підприємства, яка охоплює два запису, а саме, запис за № 13 та № 14, при цьому, у даті звільнення, було виправлення. Разом з тим, у верхньому кутку трудової книжки, на ст. 8, є напис «Виправленому вірити», запис скріплено підписом старшого інспектора відділу кадрів та проставлено печатку підприємства.

Згідно запису за № 17 трудової книжки від 25.07.1975, заявник був прийнятий на роботу до Горлівського молочного комбінату Донецької області, у якості вантажника експедіції, наказ № 139/к, але не було проставлено печатку підприємства.

Разом з тим, відповідно до запису № 18 заявника було звільнено 04.12.1985 з цієї посади за власним бажанням, наказ № 149/к. Наказ підписано старшим інспектором відділу кадрів та проставлено печатку підприємства.

Посилався на те, що при встановленні наявної помилки, він не має можливості внести зміни до трудової книжки за місцем роботи на Мекитівському хладокомбінату м. Горлівка Донецької області та Горлівському молочному комбінату Донецької області, оскільки це не підконтрольна Україні територія, що підтверджується Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Також, згідно інформації з порталу VKURSI та інформації як міститься у рішенні Микитівського районого суду м.Горлівка Донецької області від 16.07.2009 по праві № 2-Щ-53/2009, Микитівський хладокомбінат м. Горлівка Донецької області (в наступному ВАТ «Кристал») припинив свою діяльність.

Згідно інформації з порталу VKURSI, Горлівський молочний комбінат Донецької області (в наступному АТЗТ «Горлівськський міський молочний завод») припинив діяльність.

Таким чином наявні обставини, що унеможливлюють йому особисто звернутися до зазначених підприємств для виправлення описок.

Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 працював вантажником технологічного цеху Мекитівського хладокомбінату м. Горлівка Донецької області з 18.06.1984 по 27.06.1985 та на посаді вантажника експедиції Горлівського молочного комбінату Донецької області з 06.11.1985 по 04.12.1985.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2025 року в задоволенні зави ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у трудових відносинах відмовлено.

Не погоджуючись з ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не звернуто увагу на той факт, що він вже оскаржував дії пенсійного органу в частині не зарахування стажу роботи в період з 06.11.1985 по 04.12.1985, з 18.06.1984 по 27.06.1985 в рамках адміністративної справи №520/5829/24. Тобто, він ініціював в порядку адміністративного судочинства питання щодо зарахування спірних періодів його роботи. Проте рішення окружного адміністративного суду не сприяло поновленню його прав, з огляду на те, що після ухвалення рішення окружним адміністративним судом, при повторному розгляді заяви останнього про призначення пенсії пенсійний орган повторно відмовив у зарахуванні вищевказаних періодів роботи (рішення №58 від 28.08.2024). З урахуванням наведених обставин, з огляду на реалізацію права оскарження дій пенсійного органу в порядку адміністративного судочинства, який не сприяв відновленню його порушених прав, належним та сприятливим способом захисту права на пенсійне забезпечення є встановлення факту перебування у трудових відносинах.

Слід відзначити, що враховуючи висновки місцевого суду в частині неможливості розгляду заяви в порядку цивільного судочинства, при надходженні справи в провадженні судді мало бути прийняте рішення про відмову у відкритті провадження у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України. В той же час, за змістом ухвали судді від 09 січня 2025 року визначено, що заява підсудна Лозівському міськрайонному суду Харківської області, підстав для залишення заяви без руху, повернення заяви або для відмови у відкритті провадження у цивільній справі не вбачається. А тому суддя вважала можливим відкрити окреме провадження у справі та призначити її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Таким чином, висновки суду, з урахування змісту ухвали судді від 09 січня 2025 року та рішення суду від 27 лютого 2025 року є суперечливими.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розгляд даної заяви віднесено до адміністративної юрисдикції.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23 квітня 2019 року у справі № 626/1648/19 заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Лозівське об`єднане управління Пенсійного фонду України, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів задоволено, встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Горлівка Донецької області, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , правовстановлюючих документів, а саме: архівних довідок, виданих архівним відділом адміністрації міста Горлівка від 04.03.2019 року №16/01-07-06/210 та від 06.03.2019 року №16/02-07-06/246 на бланках з печаткою установи, що розташована на тимчасово окупованій території Донецької області (а.с.16).

Матеріали справи містять копію трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.9-10).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 520/5829/24 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.11.2023 № 58, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та вирішити питання про зарахування спірних періодів стажу роботи з 06.11.1985 по 04.12.1985, з 18.06.1984 по 27.06.1985 та період навчання з 01.11.1990 по 20.03.1991, з урахуванням висновків суду, відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог (а.с.11-14).

У рішенні Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 28.08.2024 № 58 зазначено, що страховий страж заявника становить 13 років 6 місяців 27 днів. До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 25 липня 1975 року: період з 06.11.1985 по 04.12.1985, оскільки відсутня назва організації; період з 18.06.1984 по 27.06.1985, оскільки наявне виправлення в даті звільнення, яке не завірене належним чином. Зобов`язання суду щодо зарахування вищезазначених періодів відсутнє. До загального страхового стажу зараховано період навчання за програмою підготовки водіїв категорії «ВС» з 01.11.1990 по 20.03.1991. Враховуючи зазначене, вирішено відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.15).

Микитівський хладокомбінат м. Горлівка Донецької області (в наступному ВАТ «Кристал») та Горлівський молочний комбінат Донецької області (в наступному АТЗТ «Горлівськський міський молочний завод») припинили свою діяльність (а.с.17,18).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Керуючись статтями 2, 264 ЦПК України, колегія суддів зауважує, що вирішуючи спір, отже, і під час ухвалення рішення, суд має вирішити зокрема питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін виникають із встановлених обставин.

Відповідно до статті 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Звертаючись до суду із заявою ОСОБА_1 просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 працював вантажником технологічного цеху Мекитівського хладокомбінату м. Горлівка Донецької області з 18.06.1984 по 27.06.1985 та на посаді вантажника експедиції Горлівського молочного комбінату Донецької області з 06.11.1985 по 04.12.1985.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 161/4728/19 викладено висновок про те, що «встановлений законом порядок призначення пенсії на пільгових умовах передбачає також встановлення органом Пенсійного фонду України факту наявності відповідного трудового стажу, а рішення вказаного органу щодо призначення чи не призначення такої пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку».

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах установленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 зазначено, що: «до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі».

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України та інших органів державної влади щодо призначення пенсії та зарахування стажу за період з 18.06.1984 по 27.06.1985 та з 06.11.1985 по 04.12.1985, проте такі звернення не були задоволені, що підтверджується рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.11.2023 № 58 та рішенням Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 28.08.2024 № 58.

Водночас орган Пенсійного фонду України як суб`єкт владних повноважень роз`яснив заявнику, що рішення про відмову у призначенні пенсії може бути оскаржено відповідно до законодавства.

Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 638/5047/21 зазначив, що «спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства… Тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок, що між сторонами має місце публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу нарахування та виплати пенсії позивачу, а отже такий спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства».

У постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 336/1272/19 зазначено, що «порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає можливість лише встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо зазначені в ньому прізвище, ім`я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється підрозділами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, яке (рішення) може бути предметом оскарження у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду».

Верховний Суд у постанові від 25 травня 2022 року у справі № 363/1099/21 вказував, що «у судовому порядку не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України в позасудовому порядку, відмова цього органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2021 року у справі № 947/14019/20 викладено висновок про те, що «встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду. З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18). За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку».

Отже, заява про встановлення факту трудового стажу для призначення пенсії не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Викладене узгоджується з правовим висновком, висловленим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 589/2794/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 125/569/23 (провадження 3 61-10675св23).

Отже, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, розглянув справу з додержанням вимог статті 19 ЦПК України та дійшов правильного висновку про те, що заявником заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, колегія суддів зазначає, що однією з підстав закриття провадження у справі є те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції мав закрити провадження у справі, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1, 2 статті 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Колегія суддів зазначає, що у судовому порядку не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України в позасудовому порядку, відмова цього органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 368, п. 4 ч. 1 ст.374, ст.377, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 лютого 2025 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту перебування у трудових відносинах закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова