Справа № 489/3148/24
Провадження номер 22-ц/812/1655/25
У Х В А Л А

18 вересня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі суддів: Локтіонової О. В., Крамаренко Т. В., Ямкової О. О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року, постановлену за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Сорочана Василя Васильовича про перегляд рішення Інгульського (Ленінського) районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року, ухваленого за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Сорочана Василя Васильовича про перегляд рішення Інгульського (Ленінського) районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2024 року за вказаним вище позовом відмовлено.

Не погодившись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій одночасно заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Поважними причинами пропуску строку зазначив те, що повний текст оскаржуваної ухвали був отриманий його представником 21 липня 2025 року, але з об`єктивних, незалежних від нього причин (перебування на чергуванні у військовій частині), він не міг ознайомитися з цією ухвалою суду раніше 24 липня 2025 року, зокрема шляхом використання засобів електронного зв`язку.

Доказів, які підтверджують вказані обставини, ОСОБА_1 не надав.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, а апелянту запропоновано у строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ним копії цієї ухвали надати докази, які підтверджують обставини, зазначені ОСОБА_1 щодо неможливості своєчасного ознайомлення з оскаржуваним судовим рішенням та сплати 605,60 грн судового збору.

На виконання цієї ухвали суду ОСОБА_1 надав платіжну інструкцію про сплату судового збору у сумі 605,60 грн, а також довідку військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 21 серпня 2025 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України з 27 листопада 2024 року на посаді провідного професіонала з антикорупційної діяльності відділення запобігання та виявлення корупції.

При цьому апелянт зазначив, що інформацію про його графік чергування у військовій частині з незалежних від нього причин надати неможливо.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 03 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, а апелянту запропоновано у строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання ним копії цієї ухвали надати нову заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду з зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду та підстав його поновлення із поданням до неї відповідних доказів.

На виконання цієї ухвали суду ОСОБА_1 надав клопотання про поновлення строку, в якому зазначив, що він проходить службу в м. Херсоні, що є територією бойових дій, через що не мав фізичної можливості прибути до м. Миколаєва та вчасно ознайомитися з оскаржуваною ухвалою суду. Договір з його представником закінчився 21 липня 2025 року. Повний текст ухвали він отримав 24 липня 2025 року. До заяви долучив довідку військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 21 серпня 2025 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 працює у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України з 27 листопада 2024 року на посаді провідного професіонала з антикорупційної діяльності відділення запобігання та виявлення корупції.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга, зокрема на ухвалу суду, подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 7 статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Як вбачається з апеляційної скарги та додатків до неї, оскаржувана ухвала була постановлена судом 21 липня 2025 року. Повний її текст складено того ж дня. Представник апелянта отримав копію ухвали суду 21 липня 2025 року, що відповідно до ч.7 ст.272 ЦПК України вважається врученням її особі, яку він представляє. Апеляційна скарга подана апелянтом 08 серпня 2025 року, тоді як строк на її подачу закінчився 05 серпня 2025 року.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Такий правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних доказів.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважним, об`єктивно не залежав від волі та поведінки скаржника.

Положення ч.4 ст.357 ЦПК України встановлюють, що якщо особою, що подала апеляційну скаргу, не буде подано заяву про поновлення строку у визначені судом терміни або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Колегія суддів констатує, що вказані ОСОБА_1 нові причини для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, а саме знаходження його місця роботи у м.Херсоні, не є поважними. У апелянта був достатній строк на оскарження ухвали. За такого у задоволенні клопотання про поновлення строку слід відмовити.

Враховуючи, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції, у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтею 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року.

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2025 року у справі № 489/3148/24.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України грошові кошти у сумі 605,60 грн, які були сплачені ним на підставі платіжної інструкції 0.0..1 від 20 серпня 2025 року як судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова