Справа № 128/2270/25

РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі - Нагірняк Т.А.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Вінниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2024 року між ним та відповідачем по справі було укладено усний договір позики грошей в сумі 20 000 (двадцяти тисяч) доларів США, згідно з яким позивач передав відповідачу визначену договором суму грошей, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошей у строк до 31.12.2024. На підтвердження факту передачі грошей за даним договором позики відповідачем власноручно написав розписку, оригінал долучено до позовної заяви.

З вищевикладеного вбачається, що відповідач зобов`язаний був у строк до 31.12.2024 року повернути отримані в позику кошти позивачу, однак, станом на день звернення з даним позовом до суду таких дій вчинено останнім не було, що відповідно стало підставою для звернення до суду з даним позовом. З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що відповідач зобов`язаний був повернути позивачу позику у строк до 31.12.2024 року, що відповідно зроблено не було, а тому починаючи з 01.01.2025 року відповідач вважається таким, що прострочив повернення позики. Беручи до уваги вищевикладене, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, що становить 273,00 доларів США.

Викладені вище обставини стали підставою для звернення до суду, з вимогою позивача про стягнення боргу в розмірі 20 273 дол США та судових витрат в розмірі 9 024 грн 98 коп.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пунько І.В. до судового засідання подала заяву за якою позов підтримує повністю на підставах викладених в ньому, просить вимоги задовільнити повністю та справу розглянути у її відсутність та відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про повне визнання позову, просить справу розглянути у його відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку сторін, викладену у наданих суду письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 21.03.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено усний договір позики грошей в сумі 20 000 (двадцяти тисяч) доларів США, згідно з яким позивач передав відповідачу визначену договором суму грошей, а відповідач зобов`язався повернути позивачу таку ж суму грошей не у строк до 31.12.2024 (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний був повернути позивачу позику у строк до 31.12.2024 року, що відповідно зроблено не було, а тому починаючи з 01.01.2025 року відповідач вважається таким, що прострочив повернення позики, тому зобов`язаний сплатити на користь ОСОБА_1 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, що становить 273,00 доларів США (а.с.12).

Стягненню підлягає сума 20 000 доларів США - сума боргу за позикою, що еквівалентна з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день подання позову (1 Долар США = 41,53 грн.) що становить 841 937,69 грн (а.с.11).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику; тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству; суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір є укладеним з моменту передання грошей.

Оскільки судом встановлено, що відповідач не дотримує умов укладених договорі позики, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором борг не повернув, а право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До стягнення підлягає сплачений судовий в розмірі 8 419 грн 38 коп (а.с.6) та 605 грн 60 коп (а.с.16), які є документально підтвердженими (а.с.17-а), загальна сума 9 024 грн 98 коп.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 4 512 грн 49 коп, решту судового збору, а саме 50 відсотків, суд повертає позивачу з державного бюджету.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст. ст. 16, 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 141, 224, 264, 265, 268, 273 274 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) суму заборгованості у розмірі 20 273,00 (двадцять тисяч двісті сімдесят три доларів США 00 центи) доларів США, з яких 20 000 (двадцять тисяч ) доларів США заборгованість по договору позики, 273 (двісті сімдесят три долари США 00 центи) долари США - 3% річних, згідно з розпискою від 21.03.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 4 512 грн 49 коп.

Управлінню Державної казначейської служби України у Вінницькому районі повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір, в розмірі 4 512 грн 49 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Позивач- ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення виготовлено 10.09.2025.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО