ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9501/25 Справа № 215/6378/24 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

08 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

заслухавши доповідь судді доповідача Зубакової В.П.по апеляційній скарзіпозивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання незаконною бездіяльності при отриманні скарги від 19.08.2024 щодо безпідставного невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 р. № 58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 р. № 259/34/5, зобов`язання укласти трудовий договір і виконувати умови п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, які підлягають державному соціальному страхуванню, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог до Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання незаконною бездіяльності при отриманні скарги від 19.08.2024 щодо безпідставного невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 р. № 58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 р. № 259/34/5, зобов`язання укласти трудовий договір і виконувати умови п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, які підлягають державному соціальному страхуванню, та роз`яснено, що позивач має право на звернення зі вказаним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, згідно до ст. 20 ч. ч. 1, 2 КАС України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року.

При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження встановлено наступне.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подано заяву про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року по цивільній справі № 215/6378/24, а також заяву про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва О.В., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Зубакової В.П., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Корчистої Олесі Іванівни, Агєєва Олександра Володимировича, Зубакової Вікторії Петрівни визнати необґрунтованою, та передано заяву про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду до апарату Дніпровського апеляційного суду для визначення судді для розгляду цієї заяви, в порядку ч. 1 ст. 33, ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

29 листопада 2024 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Корчистої Олесі Іванівни, Агєєва Олександра Володимировича, Зубакової Вікторії Петрівни у цивільній справі № 215/6378/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2025 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору залишено без задоволення, апеляційна скарга на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року у справі №215/6378/24 залишена без руху через несплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Через невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, 05 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року у справі №215/6378/24 визнано неподаною та повернуто апелянту.

Після чого, ОСОБА_1 вдруге звернувся до Дніпровського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року по цивільній справі № 215/6378/24, до якої також додав заяву про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва О.В., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Зубакової В.П., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О. та заяву про звільнення його від сплати судового збору.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 квітня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Бондар Яни Миколаївни, Зубакової Вікторії Петрівни, Остапенко Вікторії Олександрівни відмовлено.

01 травня 2025 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору залишено без задоволення, апеляційну скаргу на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року залишено без руху, через несплату судового збору у розмірі 605,6 грн.

Через невиконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року, вдруге визнано неподаною та повернуто заявнику.

30 червня 2025 року засобами поштового зв`язку на адресу Дніпровського апеляційного суду втретє надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року у справі №215/6378/24 до якої стороною додані заяви про звільнення від сплати судового збору, та про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва О.В., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Зубакової В.П., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року по цивільній справі № 215/6378/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання незаконною бездіяльності при отриманні скарги від 19.08.2024 щодо безпідставного невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 р. № 58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 р. № 259/34/5, зобов`язання укласти трудовий договір і виконувати умови п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, які підлягають державному соціальному страхуванню повернуто скаржнику, зазначивши, що ОСОБА_1 скориставшись, наданим йому правом на оскарження ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року по цивільній справі № 215/6378/24 не виконує вимоги суду апеляційної інстанції щодо сплати судового збору в поданих ним заявах, повторно звертається до суду з апеляційною скаргою та клопотанням про звільнення від сплати судового збору з підстав, що були об`єктом дослідження під час вирішення попередніх клопотань заявлених ОСОБА_1 по даній справі, має ознаки зловживання процесуальними правами.

14 серпня 2025 року ОСОБА_1 , вчетверте, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року та просив звільнити від сплати судового збору, у зв`язку з тим, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року становить 3028 грн. і ця сума перевищує 5% розміру його річного доходу за попередній календарний рік, а це 1350 грн.

Разом з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 заявлено відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової В.П., Бондар Я.М., Корчистої О.І., Тимченко О.О., Агєєва О.В., Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Дніпровського апеляційного суду Зубакової Вікторії Петрівни, Бондар Яни Миколаївни, Остапенко Вікторії Олександрівни.

При вирішенні питання про відкриття провадження по справі судом встановлено, що що обставинам на які посилається ОСОБА_1 у клопотанні про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року, зокрема й майновому стану заявника, судом надано оцінку при вирішенні попередніх клопотань ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року, а нових об`єктивних підстав ним не зазначено.

Колегія суддів повертає заявлене клопотання без розгляду, оскільки вважає такі дії заявника, звернення до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору з одних і тих же підстав вчетверте, зловживанням процесуальними правами, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Аналіз зазначених норм вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Тобто, цивільне процесуальне законодавство містить застереження щодо заборони учасникам судового процесу зловживати наданими їм процесуальними правами.

Згідно положень частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Зловживання процесуальними правами це протиправне, недобросовісне та неналежне використання учасником справи (його представником) належних йому процесуальних прав, що виражається у винних процесуальних діях (бездіяльності), які зовні відповідають вимогам цивільних процесуальних норм, але здійснюються з корисним або особистим мотивом, що спричиняє шкоду інтересам правосуддя у цивільних справах та (або) інтересам учасників справи, чи недобросовісна поведінка в інших формах.

Наведений у частині другій статті 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 757/61850/18-ц (провадження № 61-22707св19) та від 15 липня 2021 року у справі № 420/698/21 (провадження № К/9901/18953/21).

Європейський суду з прав людини застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Отже, вимоги ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2025 року не виконано, судовий збір не сплачено.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Отже, ОСОБА_1 , звернувшись до суду із апеляційною скаргою на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року, не виявив належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у нього зацікавленості у вирішенні спору по суті.

За таких обставин апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання незаконною бездіяльності при отриманні скарги від 19.08.2024 щодо безпідставного невиконання наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 29 липня 1993 р. № 58 і Міністерства юстиції України від 08.06.2001 р. № 259/34/5, зобов`язання укласти трудовий договір і виконувати умови п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, які підлягають державному соціальному страхуванню необхідно вважати неподаною та повернути її скаржнику.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

У X В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року залишити без розгляду.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2024 року - вважати неподаною та повернути.

Цивільну справу № 215/6378/24 повернути до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги направити всім учасникам справи, апеляційну скаргу та додані до неї матеріали направити заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: