Справа № 344/4704/25
Провадження № 2/344/2475/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Польської М.В.,

секретаря Соляник Т.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач у березні 2025р. звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 4000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи тим, що з 25.09.2004 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За рішенням суду 03.11.2020р. шлюб розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 сину виповнилось 18 років, а з 20.09.2024р. його зараховано на навчання до гірничо-металургійної академії у м.Кракові, у зв`язку з чим він потребує матеріального утримання.

25.04.2025р. подано відзив на позов, в якому представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, оскільки відповідач є особою з ІІ групою інвалідності, єдиним джерелом доходу є пенсія у розмірі 1892.96грн., з якої утримується позивачем щомісячно частина на утримання сина ОСОБА_5 (ще до досягнення повноліття), борг складає 17607.87грн., наруки отримує пенсію в місяць 946.48грн. отже, батько немає можливості надавати матеріальну допомогу з врахуванням ч.1 ст.199 СК України.

Позивач у судових засіданнях просила позов задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні вимог.

Відповідач заперечив позовні вимоги і суду пояснив, що є непрацюючим, єдиний дохід-пенсія (обмежений у пересуванні), ТЗ немає, такі були перереєстровані у 2022-2023р. і витрачені на лікування відповідача.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки від 20.09.2024 року виданою навчальним закладом м.Краків, ОСОБА_4 є студентом першого курсу форми навчання. Як встановлено судом, навчання безоплатне. Проте, позивач зазначила, що видатки пов`язані саме з витратами на проживання у гуртожитку, проїзд, тощо.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дітей регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, шляхом сплати аліментів (стаття 198 СК України).

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

Доводячи фінансову платоспроможність батька, позивач зазначила про наявність у відповідача трьох транспортних засобів та те, що він є засновником та бенефіціарним власником ТОВ «Мерседес-Таксі» (зареєстрованого 23.03.2015р.).

Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача надала довідку Акту огляду МСЕК від 09.05.2024р., згідно якої ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності, індивідуальну програму реабілітації, витяг з реєстру ПФУ про доходи (працював до 2021р., надалі доходи отримана пенсія у розмірі 1892.96грн.), відкриття ВП по стягненню аліментів, яке розпочате 20.09.2023р. та проведення стягнення органом пенсійного фонду з 01.12.2023р. у розмірі 50% його пенсії. Як пояснила позивач у судовому засіданні, до суду про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, вона звернулась до суду у лютому 2023р., швидше не зверталась, бо батько добровільно обіцяв допомагати. Щодо засновництва фірми. то вона не діє, доходів немає.

Щодо наявних у відповідача ТЗ, то з отриманих доказів наданих суду, в т.ч. на підставі ухвали суду від 25.06.2025р., всі три ТЗ були перереєстровані на інших осіб у 2022-2023 році.

Враховуючи обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, керуючись принципом справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи матеріальне становище та фінансові можливості відповідача та інтереси позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення аліментів у розмірі 4000грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на період навчання ОСОБА_6 , але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку.

Керуючись ст. 10, 11, 12, 76-80, 133, 141, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, ст.180,181,182,183,198-201СК України,суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11вересня 2025 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА