ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2736/25

Головуючий у першій інстанції Коваленко А. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1493/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,-

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,-

розглянувши у порядку у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі по тексту - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1339-5002 від 28.01.2024 в розмірі 80 000 грн, з яких:

- 16 000 грн прострочена заборгованість за кредитом;

- 64 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками та судові витрати у розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 28.01.2024 між сторонами укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1339-5002 за допомогою Веб-сайту (https://navse.in.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використання технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Позивач зазначав, що станом на 04.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 89 728 грн, з яких:

- 16 000 грн прострочена заборгованість за кредитом;

- 64 000 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками;

- 2 400 грн прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту.

Проте, кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме: часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісіями та процентами у сумі 9 728 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 80 000 грн.

Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за кредитним договором 80 000 грн.

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 18.07.2025 ТОВ «УКР Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1339-5002 від 28.01.2025 у сумі 64000 грн з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 16000 грн, прострочена заборгованість за відсотками 48000 грн та судовий збір - 1937,92 грн.

Обґрунтовуючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останньою обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних коштів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 64000 гривень, які складаються з 16000 гривень заборгованість за тілом позики, 48000 гривень - заборгованість за комісією.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» Мельник В.С. просить заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18.07.2025 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 1339-5002 від 28.01.2024 в розмірі 64 000 грн та 1937,92 грн витрат по сплаті судового збору скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до умов кредитного договору базовий період складає 14 календарних днів і є проміжками часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом та комісії за видачу кредиту, а строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику; датою повернення (виплати) кредиту є 22.11.2024, тобто строк дії Договору є рівним строку кредитування.

Наголошує, що пунктом 4.7. Договору передбачено, що комісія за видачу кредиту становить 15.00 % (п`ятнадцять цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) від суми виданого кредиту. Згідно з підпунктом 14 п. 2.1. правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) комісія за видачу кредиту грошові кошти, які позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю в якості однієї (першої) з двох складових оплати за надання та користування кредитом. Комісія за видачу кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умовами договору передбачено сплату комісії за видачу кредиту. Тобто, комісія за видачу кредиту нараховувалась одноразово при видачі кредиту, відповідно до умов договору та не застосовувалась як санкція до відповідача за невиконання зобов`язань.

Як стверджує заявник, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 4.6. та п. 10.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1.50% та знижена процентна ставка становить 1.20%.

За доводами апеляційної скарги, станом на 04.04.2025 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» здійснювало лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.6. та 10.2. кредитного договору) в строк договору (згідно п. 4.9. договору), що погоджений між сторонами, тому позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень ст. 625 ЦК України, пеню, штраф або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, а нарахована комісія передбачена як плата за видачу кредиту та є одноразовою.

Як стверджує заявник, правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів ОСОБА_1 не скористалась та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Крім того, у Паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, виходячи із обраних умов кредитування, який був підписаний відповідачкою шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Заявник уважає, що вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056-1 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачці.

Отже, суд дійшов до помилково висновку, що умова договору, щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,50% є нікчемною, а також помилково застосував до щоденно нарахованої заборгованості розмір денної процентної ставки у розмірі 1% за весь період строку кредитного договору з 28.01.2024 по 22.11.2024 (300 календарних днів), та як наслідок позбавив позивача законного права на отримання процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного договору.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду не подала.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Поштова кореспонденція (копія ухвали про відкриття апеляційного провадження), направлена за зареєстрованою адресою проживання ОСОБА_1 повернулась до апеляційного суду із зазначенням причини повернення «адресат відмовився», тому апеляційним судом кореспонденцію направлено повторно, яка повернулась із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що згідно положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є належним повідомленням учасника справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 28.01.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1339-5002, згідно якого банк надав їй кредит у вигляді кредитного ліміту у розмірі 16000 грн, на строк кредитування - 300 днів, базовий період 14 днів, стандартна процентна ставка 1,50 % в день (а.с.12-19).

Згідно до п. 3.10. Договору про відкриття кредитної лінії №1339-5002, укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентним за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенню ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріпленими власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього договору та правил.

Відповідно до п. 2.1, 4.12. Договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Денна процентна ставка на дату укладання цього договору складає: 1,388001 процентів.

Відповідно до паспорта споживчого кредиту до договору про відкриття кредитної лінії №1339-5002 від 28.01.2024 року, сума/розмір кредитного ліміту 16000 грн, строк кредитування 300 календарних днів, базовий період 14 днів стандартна ставка 547.50 % (1.50 % в день), знижена ставка 438.00 % (1,20 % в день), комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту (а.с. 27 зворот - 29).

Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №1339-5002 від 28.01.2024, вбачається, що ОСОБА_1 через платіжну систему LigPay, платіж № перераховано від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кошти на картку № НОМЕР_1 у сумі 16 000 грн (а.с. 36).

Станом на 04.04.2025 банком проведено розрахунок заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1339-5002 від 28.01.2024, в якому зазначено, що заборгованість боржника ОСОБА_1 на час проведення розрахунку становить 89 728 грн, з яких: 16 0000 грн основний борг; 71 328 грн залишок відсотків; 2 400 грн - залишок комісії (а.с.37-39).

Відповідно до Правил акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг, кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредин Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 9 728 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 80 000 грн (а.с. 40-42).

Задовольняючи частково позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останньої обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних коштів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в повному обсязі, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 64000 гривень, які складаються з 16000 гривень заборгованість за тілом позики, 48000 гривень - заборгованість за відсотками.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за відсотками, проте суд першої інстанції розрахував борг за відсотками з застосуванням помилкового періоду, що призвело до не вірного визначення розміру заборгованості за відсотками, враховуючи наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до укладеного кредитного договору № 1339-5002 від 28.01.2024, ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 16000,00 грн строком на 300 днів, базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 1,20% в день, стандартна процентна ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15,00%.

Кредитний договір ОСОБА_1 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатор (одноразовим паролем) С0651.

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачки з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у кредит, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у кредит, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті установи.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту у повному обсязі та сплати процентів за користування кредитними коштами ОСОБА_1 матеріали справи не містять та відповідачкою не надано.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем надані належні та допустимі докази, які свідчать про надання кредиту відповідачу та невиконання останньою обов`язку щодо виконання умов договору про повернення кредитних коштів, та ненадання відповідачем належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача.

Зменшуючи розмір відсотків, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача до 48 000 грн, суд першої інстанції правильно послався на норми Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023.

Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Колегія суддів враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Як встановив суд першої інстанції кредитний договір №1339-5002 укладено 28.01.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», але помилково до розрахунку взяв 1% до всього періоду, що призвело до не правильного нарахування відсотків.

Оскільки за умовами договору про відкриття кредитної лінії № 1339-5002 укладеного 28.01.2024 ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 16000,00 грн строком на 300 днів, дата повернення (виплати) кредиту 22.11.2024, базовий період 14 днів, знижена процентна ставка 1,20% в день, стандартна процентна ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15,00%.

Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, за яким максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Ураховуючи вищезазначене, з 28.01.2024 по 10.02.2024 застосовується знижена процентна ставка 1,2%, з 11.02.2024 по 19.08.2024 застосовується стандартна процентна ставка 1,50 %, а з 20.08.2024 по 22.11.2024 (дата повернення (виплати) кредиту) 1%.

Апеляційний суд частково погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 1339-5002 від 28.01.2024, а саме з нарахованими відсотками в сумі 48 528 грн за період з 28.01.2024 по 19.08.2024.

Колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість за процентами за період з 20.08.2024 по 22.11.2024 становить 15 200 грн (16 000 грн х 1% х 95 днів).

Отже, ОСОБА_1 перед ТОВ «Укр Кредит Капітал» має прострочена заборгованість за нарахованими процентами у сумі 63 728 грн.

Разом з тим, при зверненні з позовною заявою ТОВ «Укр Кредит Капітал» зазначало, що кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 9 728 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором.

Отже, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту у сумі 2400 грн позивачем, була визначена при подачі позову, як сума, яка входить до програми лояльності та не заявлена як позовна вимога, отже доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Крім того, апеляційний суд приходить до висновку про врахування застосованої програми лояльності щодо відсотків, в сумі 7 328 грн (9 728 грн загальна сума за нарахованими комісією та процентами 2 400 грн прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту).

Так, прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 56 400 грн (63 728 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами 7 328 грн списані проценти за програмою лояльності, які визначені позивачем у позові.).

Таким чином, у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1339-5002 від 28.01.2024 у розмірі 72 400 грн, з яких: 16 000 грн прострочена заборгованість за кредитом; 56 400 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині простроченої заборгованості за процентами зміні, шляхом збільшення стягнутого розміру з 48 000 грн до 56 400 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Таким чином, розподіл судових витрат здійснюється за результатом розгляду справи по суті позовних вимог.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

При зверненні з позовною заявою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» сплачено 2422,40 грн (а.с. 1) судового збору, а при зверненні з апеляційною скаргою ТОВ «Укр Кредит Капітал» сплачено 3633,60 грн (а.с. 85).

Ураховуючи, що апеляційний суд задовольняє позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Капітал» частково на суму 72 400 грн, що становить 90,5% (72 400 грн х 100% / 80 000 грн), тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 192,27 грн (2 422,40 грн х 90,5% / 100%) за розгляд справи судом першої інстанції та у розмірі 3 288,41 (3633,60 грн х 90,5% / 100%) грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2025 року в частині визначення до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованості змінити, збільшивши загальну суму заборгованості з 64 000 грн до 72 400 грн, прострочену суму заборгованості за процентами з 48 000 грн до 56 400 грн та суму судового збору з 1937,92 грн до 2192,27 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 3288,41 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» , місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 407.

Відповідач ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 18.09.2025.

Головуючий Судді :