Справа № 495/8721/23
№ провадження 2/495/1686/2025
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
08 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря -Дарій О.М.
Справа № 495/8721/23
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Мологівська сільська рада об`єднана територіальна громада, орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та на утримання мати до досягнення дитиною трьох років та визначення місце проживання дитини з матір`ю,
13 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Мологівська сільська рада об`єднана територіальна громада, орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та на утримання мати до досягнення дитиною трьох років та визначення місце проживання дитини з матір`ю, просить суд шлюб між нею та відповідачем, розірвати, який було укладено у Білгород - Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 98; стягнути з ОСОБА_2 на її користь на її утримання, як особи, з якою проживає дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 грн, щомісячно до досягнення дитиною трьох років та аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову та до повноліття дитини; визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача на її користь витрати, пов`язані із розглядом справи у розмірі 1073, 60 грн
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16 квітня 2021 року у Білгород - Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Білгород - Дністровського району Одеської області, був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, про що зроблений відповідний актовий запис № 98.
Від спільного шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з нею.
Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.
У них з відповідачем різні погляди на життя. З вини відповідача сімейне життя і збереження сім`ї стало неможливим.
Відповідач почав зловживати алкоголем, постійно погрожує їй та наносив побої, висловлювався на її адресу нецензурною лексикою.
Погрожував відібрати дитину, хоча вона не має наміру не надавати дитину для зустрічей.
Доходів вона не має, так як знаходиться у декретній відпустці.
Фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені понад рік та за таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам.
Переконана, що їх спільна донька повинна проживати з нею в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який вона намір з часом придбати у приватну власність.
На сьогоднішній день вона і донька зареєстровані за даною адресою.
Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та її.
Її неодноразові звернення до відповідача про надання допомоги на утримання ним проігноровано.
На теперішній час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, через що позбавлена можливості самостійно працювати для забезпечення свого та утримання дитини.
Відповідач фізично здоровий чоловік, працює та має дохід, може сплачувати аліменти на рівні 5000 грн та на її утримання 3000 грн, тому вона і звернулася з позовом до суду.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
28 серпня 2023 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду, суддя Савицький С.І., по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до підготовчого судового розгляду.
24 січня 2024 року Ухвалою суду, суддя Савицький С.І., витребувано з органу опіки та піклування висновок щодо доцільності або ж недоцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю.
05.12.2024 року відповідно до розпорядження № 667 призначений повторний автоматичний розподіл судової справи.
05 грудня 2024 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначений суддя Боярський О.О.
05 грудня 2024 року Ухвалою судді Боярського О.О. вказана справа прийнята до провадження судді.
01 квітня 2025 року, відповідно до розпорядження № 643 призначений повторний автоматичний розподіл судової справи.
01 квітня 2025 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи головуючим суддею визначена суддя Прийомова О.Ю.
04 квітня 2025 року ухвалою судді, справа прийнята до провадження судді з призначенням підготовчого розгляду справи та витребування доказів по справі.
05 червня 2025 рок на виконання ухвали суду витребувані докази надійшли на адресу суду.
19 червня 2025 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та призначений розгляд справи по сутті.
Представник позивача, позивач надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 08.09.2025 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засіданні не з`явився, був повідомлений належним чином, до суду надійшов висновок щодо розв`язання спору.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Вивчивши матеріали справи та ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 16 квітня 2021 року у Білгород - Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис № 98, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 . (а.с. 9)
Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 8)
Відповідно до довідки №372 від 21 березня 2023 року Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, яка видана ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 про те, що вона фактично проживає за вищевказаною адресою та до складу сім`ї входить: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька. (а.с. 10)
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, Мологівська сільська рада, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 11)
Як зазначає позивач у своїх позовних вимогах, спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства.
У них з відповідачем різні погляди на життя. З вини відповідача сімейне життя і збереження сім`ї стало неможливим.
Відповідач почав зловживати алкоголем, постійно погрожує їй та наносив побої, висловлювався на її адресу нецензурною лексикою.
Погрожував відібрати дитину, хоча вона не має наміру не надавати дитину для зустрічей.
Доходів вона не має, так як знаходиться у декретній відпустці.
Фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені понад рік та за таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам.
Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та її.
Її неодноразові звернення до відповідача про надання допомоги на утримання ним проігноровано.
Відповідачем не спростовані вказані ствердження позивача, він не скористався своїм правом щодо надання відзиву на позовні вимоги позивача.
Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду.
Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, суд приходить до наступного:
Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини, суд приходить до наступного:
Відповідно до статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Задля повного та об`єктивного розгляду справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2025 року, витребувано з органу опіки та піклування Мологівської сільської ради висновок щодо доцільності або ж недоцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Згідно Висновку, затвердженого рішенням № 57 виконавчого комітету Мологівської сільської ради від 29 травня 2025 року, вивчивши надані документи, зважаючи на обставини, згідно з ч. 1 ст. 160, 161 СК України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, у зв`язку з відсутністю спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини,, враховуючи висновок служби с справах дітей Мологівської сільської ради від 27 травня 2025 року № 01-12/149 та рішення комісії з питань захисту прав дитини (витяг з протоколу № 4 від 28.05.2025), виконавчий комітет Мологівської сільської ради вважає за доцільне затвердити висновок про доцільність визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до висновку зазначено, що мати дитини ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заміжня, перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до довідки №459 від 08.05.2025 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Мологівської сільської ради, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - мати; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька.
Згідно з характеристикою №460 від 08.05.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , характеризується добре, заяв та скарг до сільської ради не надходило.
Згідно проведеного 29 квітня 2025 року комісією у складі начальника та спеціаліста служби у справах дітей фахівця соціальної роботи, обстеження умов проживання родини за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини.
Батько - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно листа служби у справах дітей Старокозацької сільської ради від 14 травня 2025 року № 01-16/123, зі слів ОСОБА_5 , батька ОСОБА_2 , було встановлено, що його син - ОСОБА_2 вже понад рік проходить службу в Збройних Силах України. Останнім часом, перед службою проживав в орендованій квартирі в м. Білгород - Дністровському. Характеристику та довідку про склад сім`ї надати не можуть, так як ОСОБА_2 тривалий час не проживає на території Старокозацької територіальної громади Білгород - Дністровського району Одеської області.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.
Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
За змістом статті 31 ЦК України, малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього.
При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.
При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».
Відповідно до Постанови від 15 лютого 2023 року, справа № 529/387/21, провадження № 61-4269св22, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив наступне: «При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».
Виходячи із встановленого судом факту проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, з часу її народження, прийнявши до уваги малолітній вік дитини, висновок органу опіки та піклування, виходячи також з доказовості прийняття безпосередньої участі у житті дитини матір`ю, з огляду на можливості створення нею належних умов для виховання дитини, суд не вбачає перешкод у визначенні місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З огляду на усе вищевикладене, у відповідності до виниклих правовідносин, вимог чинного законодавства України, ґрунтуючись на наявних в матеріалах справи доказах, з огляду на відсутність обґрунтованих та будь-яких заперечень з боку батька на визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині та вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання до досягнення дитиною трьох років, суд приходить до наступного:
Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, спроможний надавати матеріальну допомогу, враховуючи також те, що станом на момент звернення позивача до суду дитині ще не виповнилось три роки, відповідно суд вважає, що позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до наступного.
Так, частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (частина 2 статті 141 СК України).
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Крім того, згідно приписів частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить 2 563 грн.
Також згідно приписів частини 1 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Частиною 2 статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Враховуючи усе вищевикладене, виходячи з загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що статтею 180 СК України покладає обов`язок утримувати дітей на обох батьків, прийнявши до уваги вікову категорію дитини - неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її потреби, разом з тим з урахуванням відсутності належних доказів матеріального становища платника аліментів, що свідчили б про достатній дохід відповідача для можливості стягнення аліментів у визначеному у позові розмірі 5000 грн, щомісячно, тому суд приходить до висновку про доцільність в даному випадку стягнення з відповідача на користь позивача, аліментів у визначеному чинним законодавством мінімальному рекомендованому розмірі на одну дитину відповідного віку, наступним чином: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2563 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 23.08.2023 року і до досягнення повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211, 20 грн.
Керуючись ст. ст. 84, 110-115, 180 - 182, 141, 153, 157, 159 СК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Мологівська сільська рада об`єднана територіальна громада, орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та на утримання мати до досягнення дитиною трьох років та визначення місце проживання дитини з матір`ю - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 16 квітня 2021 року у Білгород - Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складений відповідний актовий запис № 98 - розірвати.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи з 23 серпня 2023 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 включно.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2563 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 23.08.2023 року і до досягнення повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.
Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
В іншій частині в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений 08 вересня 2025 року.
Суддя: