Справа № 212/7479/25
У Х В А Л А
16 вересня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Савінської А.О., за відсутності учасників справи, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У судове засідання представник заявника, боржник не з`явилися, про причину неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи, розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.
Представник Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного МУМЮ подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, додані до заяви, дійшов таких висновків.
Відповідно частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Постановами від 28.02.2014 у виконавчих провадженнях № 35694071, №35694974 замінено стягувача з ПАТ ПУМБ» на ТОВ «АНСУ».

Згідно з інформацією про виконавче провадження №35694071 виконавче провадження було відкрито, замінено сторону стягувача на ТОВ «АНСУ», 10 листопада 2014 року було здійснено повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом Горлівського ВДВС у Горілвському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18.06.2025 за №16377/1226/15/25/226 повідомлено ТОВ «АНСУ», що при перевірці ЄДРВП встановлено, що у Єнакіївському ВДВС ГТУЮ у Донецькій області перебували ВП №35694071, №35694974, стан обох виконавчих проваджень «Завершено». Зазначено, що оскільки матеріали виконавчих проваджень, журнали вхідної, вихідної кореспонденції та інші документи залишені на території де раніше був розташований Відділ та передача таких виконавчих проваджень у встановленому законодавством порядку з об`єктивних причин на даний час не може бути здійснена надати іншу інформацію неможливо. Станом на 17.06.2025 вказаний виконавчий документ на виконанні у відділі не перебуває, повторно не пред`являвся.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 14 ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час видачі стягувачу виконавчих листів, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Згідно з частиною 1 статті 370 ЦПК України 2004 року замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Відповідно ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Відповідно п.17.4 розділу XIII ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк з дня надходження заяви.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року по справі №2-1118/09 (провадження №61-36561св18) зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону №1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/19 (провадження №14-308цс19)).

Відповідно ч.5 та 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2024 року у справі №182/4087/13-ц (провадження №61-10163св23) зазначено, що згідно з частиною першою статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяці.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина п`ята статті 12 Закону №1404-VIII).

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Строк звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає зі строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі визнання поважними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і поновлення пропущеного строку, суд відповідно задовольняє вимогу про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинний на час винесення постанови про повернення стягувачу виконавчих документів, виконавчий документ на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

За змістом положень п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, в редакції чинній на час ухвалення судового рішення та відкриття виконавчих проваджень повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На час ухвалення рішення про стягнення з боржника кредитної заборгованості по кредиту діяв Закон України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, яким відповідно до статі 22 строк пред`явлення до виконання виконавчого документу становив 1 рік і відповідно після повернення стягувачу виконавчого документу без виконання, строк переривання рахувався з дати винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу та також становив один рік.

Як встановлено матеріалами справи, до Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо виконавчих листів про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , ТОВ «АНСУ», вперше звернулося у червні 2025 року, в подальшому вперше до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ» звернулося 27 червня 2025 року.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що починаючи з 2014 року (час постановлення ухвали про заміну сторони виконавчого провадження - 31.01.2014) по червень 2025 (перше звернення Товариства до ДВС щодо виконавчих листів), стягувач не цікавився виконанням судового рішення.

Отже, враховуючи, що з часу повернення Єнакіївським міським відділом ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 10 листопада 2014 року виконавчих документів стягувачеві на підставі п. 9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», Товариство «АНСУ», вперше із заявою про видачу дублікатів втрачених виконавчих листів звернулося до суду у червні 2025 року, тобто більш ніж через 10 років з часу повернення виконавчих документів та 9 років після закінчення строку на повтору подачу заяви про примусове стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, з часу переривання строку подачі такої заяви, в рамках Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, який діяв на час ухвалення рішення суду у жовтні 2012 року та на час повернення виконавчих листів у листопаді 2014 року, вчинені заявником дії на виконання судового рішення були вчиненні ним поза межами строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, суд звертає увагу, що на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», що набрав чинності 05 січня 2017 року, здійснено запуск Єдиного реєстру боржників. До цього реєстру вносяться дані про громадян та компанії, які відповідно до рішень суду визнані боржниками і стосовно яких відкрито відповідне виконавче провадження. Відомості про боржників, які включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції. Цей реєстр є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та створений з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників.

Обставини даної справи свідчать про те, що саме неналежна поведінка стягувача призвела до того, що виконавчі листи з часу їх повернення стягувачу повторно не були пред`явлені до виконання в строки передбачені законом.

У зв`язку з наведеним вище, суд вважає недоведеним ТОВ «АНСУ» поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчих документів у цій справі до виконання, що в свою чергу є підставою і для відмови у видачі дублікатів виконавчих листів.

Враховуючи викладене вище у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 260, 353, 354, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» про поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, видачу дублікатів виконавчих листів у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. В. Колочко