Єдиний унікальний номер: 379/1326/25
Провадження № 2/379/535/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Разгуляєвої О.В.,

за участю секретаря: Мовчан М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тараща Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

28.07.2025 позивачка ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Леваду Є.Л. звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та просила суд:

визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Київська область, Таращанський район,с/рада Лісовицька, кадастровий номер :05:006:0037, площею 2,3394 га в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент смерті була зареєстрована м. Маріуполі, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, до якої, увійшла: земельна ділянка яка розташована за адресою Київська область, Таращанський район,с/рада Лісовицька, кадастровий номер :05:006:0037, площею 2,3394 га.

Позивачка після смерті матері спадщину прийняла шляхом подання заяви та оригіналу заповіту у встановлений законом шестимісячний строк приватному нотаріусу Маріупольського районного нотаріального округу Лашиній Н.Г., якою 23.11.2021 заведено спадкову справу № 180/2021. Проте, після початку повномасштабного вторгнення у лютому 2022 року, позивачка була змушена покинути м. Маріуполь, через що втратила зв`язок з приватним нотаріусом Лашиній Н.Г. та як наслідок не встигла отримати свідоцтво про право власності на спадщину. В жовтні 2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сахової М.А. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 06.03.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саховою М.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачка не надала нотаріусу заповіт посвідчений від імені спадкодавця приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Лашиною Н.Г. 16.06.2021 за реєстровим номером 1916, який залишився в матеріалах спадкової справи № 180/2021.

Таким чином, позивачка вимушена звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, оскільки відмова нотаріуса перешкоджає позивачці вирішити питання, щодо оформлення спадкових прав.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року позовну заяву було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків указаних в ухвалі суду.

05.08.2025 представником позивачки,через систему «Електронний суд» подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 06.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сахової М.А. належним чином завірену копію спадкової справи № 180/2021, що заведена 23.11.2021 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Витребувана копія спадкової справи надійшла до суду 20.08.2025 року.

Ухвалою суду від 02.09.2025 підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті на 18.09.2025.

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Левада Є.Л. в судове засідання не з`явилися, згідно із поданою заявою просили суд проводити розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Таращанської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду клопотання, в якому вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просить суд розглядати справу без його участі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність , з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 16.08.2021 Центральним відділом ДРАЦС м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м. Харків) (а.с.19).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, яка розташована за адресою: Київська область, Таращанський район,с/рада Лісовицька, кадастровий номер :05:006:0037, площею 2,3394 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ №274157 (а.с.25-28).

Крім того, факт належності спадкодавцю вказаного майна підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 429561692 (а.с.23-24).

ОСОБА_2 залишила заповіт посвідчений 16.06.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Лашиною Н.Г., згідно якого належну їй земельну ділянку яка розташована за адресою Київська область, Таращанський район,с/рада Лісовицька, кадастровий номер :05:006:0037, площею 2,3394 га, заповіла: гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).

Копією витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 встановлено, що ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , прийнявши прізвище чоловіка « ОСОБА_5 » (а.с.17-18).

Позивачем ОСОБА_1 було вчасно подано до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Лашиною Н.Г., 23.11.2021 було заведено спадкову справу за № 180/2021, номер у спадковому реєстрі 68703918 (а.с.102 матеріали спадкової справи).

У зв`язку з воєнними діями на території України, позивачка була вимушена евакуюватися з м. Маріуполь в іншу область, а саме: м. Київ, де і перебуває до теперішнього часу. Про це свідчить довідка від 20 лютого 2025 року № 3002- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.22,47-48).

З матеріалів спадкової справи слідує, що позивач ОСОБА_1 , 04.10.2024 року звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сахової М.А. із заявою продовжити провадження по спадковій справі № 180/2021 та видати їй свідоцтво про право власності на спадщину яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти /спадкові договори) слідує, що у спадковому реєстрі за № 67832118 знайдено інформацію про заповіт, стан чинний, бланки НРВ 410372 за № 1916 в реєстрі нотаріальних дій, дата посвідчення 16 червня 2021 року місце посвідчення Донецька область, Маріупольський районний, Приватний нотаріус Лашина Н.Г., місце зберігання Приватний нотаріус Лашина Н.Г., Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Миру, 90, прим.2. Інформація про заповідача ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , дата та місце народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Потоки Таращанського району Київської області, дата та час реєстрації 16 червня 2021 року, 10 :30 год (а.с.101 та на зв.).

Заповіт є чинним, не скасований, не змінений, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), яка наявна в матеріалах спадкової справи та копія якої міститься в матеріалах цивільної справи.

04 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Саховою М.А. видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала нотаріусу заповіт, посвідчений від імені спадкодавця приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Лашиною Н.Г 16.06.2021 за реєстровим № 1916.

Судом також було встановлено, що осіб, які оспорювали б право власності позивача на дану земельну ділянку, немає.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Позивачка після смерті ОСОБА_2 , спадщину прийняла шляхом подання заяви та оригіналу заповіту у встановлений законом шестимісячний строк приватному нотаріусу Маріупольського районного нотаріального округу Лашиній Н.Г., якою 23.11.2021 заведено спадкову справу № 180/2021. Проте, після початку повномасштабного вторгнення у лютому 2022 року, позивачка була змушена покинути м. Маріуполь та як наслідок не встигла отримати свідоцтво про право власності на спадщину.

З 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а згідно із переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженими наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, вся територія Маріупольського району є тимчасово окупованою російською федерацією з 21.05.2022 і до цього часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину регламентовано главою 7 Закону України «Про нотаріат» та главою 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 (далі Порядок № 296/5 ).

Відповідно до п. 2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна: про прийняття спадщини; про відмову від прийняття спадщини; про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя); про вжиття заходів до охорони спадкового майна; претензії кредиторів.

При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту.

У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту.

У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику в прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Заведена спадкова справа підлягає обов`язковій державній реєстрації у Спадковому реєстрі та реєстрації у відповідних книгах, передбачених Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613.

В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

Якщо за результатами перевірки відомостей Спадкового реєстру встановлено наявність раніше заведеної спадкової справи, заведена без використання Спадкового реєстру спадкова справа передається до нотаріуса, яким раніше заведено спадкову справу, в порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613. Якщо наявність такої справи не встановлено, здійснюється реєстрація спадкової справи в Спадковому реєстрі.

Забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі.

У разі одночасного відкриття спадкових справ різними нотаріусами за місцем відкриття спадщини спадкова справа передається до того нотаріуса, в якого згідно з паперовими носіями спадкову справу відкрито раніше.

У разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкова справа може бути передана до іншого(ї) приватного нотаріуса (державної нотаріальної контори) в межах одного нотаріального округу після закінчення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Спадкова справа передається до нотаріуса, яким раніше заведено спадкову справу, або у разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру прав в порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613.

Відповідно до п.п. 2.8 п. 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо спадщина була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але не була закінчена, внаслідок знищення спадкової справи або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, будь-який (будь-яка) приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець для завершення спадкування, продовжує провадження такої спадкової справи на підставі відповідної заяви спадкоємця.

Згідно з п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі звернення спадкоємця з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але не була закінчена, внаслідок знищення спадкової справи або відсутності доступу до місця її зберігання у зв`язку з тимчасовою окупацією чи веденням бойових дій, приватний нотаріус (державна нотаріальна контора), до якого (якої) звернувся спадкоємець, має перевірити факти, передбачені законом, та витребувати необхідні документи. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

При прийнятті заяви нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність зареєстрованої спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Як вбачається із витребуваної судом спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , нотаріусом встановлено наявність заповіту, а також, що іншим нотаріусом заведена спадкова справа за заявою позивачки ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Позивачка за відсутності доступу до оригіналу заповіту не має можливості реалізувати право на оформлення спадщини після смерті матері за заповітом. Тому позивачка звернулася до суду за захистом спадкових прав.

У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Прийняття спадщини - є правом спадкоємця і залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідно волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Позивачка не має можливості оформити спадкові права без звернення до суду з даним позовом.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Таращанської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку яка розташована за адресою Київська область, Таращанський район, с/рада Лісовицька, кадастровий номер :05:006:0037, площею 2,3394 га.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 182, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1261-1265, ЦК України, статтями 4, 12, 13, 76, 81, 82, 200, 206, 211, 223, 258-259 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Таращанської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , на земельну ділянку яка розташована за адресою: Київська область, Таращанський район,с/рада Лісовицька, кадастровий номер :05:006:0037, площею 2,3394 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складено та підписано 18.09.2025.

Головуючий: О. В. Разгуляєва