ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/484/25 Справа № 205/8525/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
16 вересня 2025 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.
за участю секретаря Лопакової А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Скиби Віталія Володимировича до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій.

Не погодившись із рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.В. подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В. задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Скиби В.В., до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Скиби В.В., до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково. Визнано неправомірними дії Дніпровської міської ради щодо відмови, викладеної у листі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №8/7-1149 від 07 червня 2024 року про залишення без подальшого опрацювання заяви ОСОБА_1 від 07 травня 2024 року вх.№24-490-02-2024 року про затвердження технічної документації від 2021 року із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастровий номер :08:564:0063, площею 0,06 га, комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2024 року про затвердження технічної документації від 2021 року із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастровий номер :08:564:0063, площею 0,06 га, комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.158-166).

30 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.В. звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з Дніпровської міської ради судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, а також витрати на правничу допомогу (а.с.172, 173).

Вивчивши заяву, матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скиба В.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.В. зробив заяву про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу адвоката (а.с1-4).

Також адвокат Скиба В.В. надав до позовної заяви відповідні докази на підтвердження судових витрат, в тому числі і на правову допомогу: ордер, договір про надання правової допомоги від 24 червня 2024 року, рахунок від 25 червня 2024 року на суму 6000 грн., акт виконаних робіт від 25 червня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру№7 від 25 червня 2024 року (а.с.45-49а).

10 червня 2025 року Дніпровським апеляційним судом ухвалено постанову за результатами розгляду апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В. на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року та апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В. задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Скиби В.В., до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Скиби В.В., до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задоволено частково. Визнано неправомірними дії Дніпровської міської ради щодо відмови, викладеної у листі Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради №8/7-1149 від 07 червня 2024 року про залишення без подальшого опрацювання заяви ОСОБА_1 від 07 травня 2024 року вх.№24-490-02-2024 року про затвердження технічної документації від 2021 року із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастровий номер :08:564:0063, площею 0,06 га, комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2024 року про затвердження технічної документації від 2021 року із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастровий номер :08:564:0063, площею 0,06 га, комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с.158-166).

30 липня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.В. звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просив стягнути з Дніпровської міської ради судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, а також витрати на правничу допомогу адвоката, зазначивши, що докази на підтвердження вказаних витрат були надані суду першої інстанції разом з позовною заявою (а.с.172, 173).

З матеріалів справи вбачається, звернувшись до суду із цим позовом у червні 2024 року ОСОБА_1 просив суд:

- визнати протиправними дії Дніпровської міської ради, пов`язані з відмовою в задоволені заяви ОСОБА_1 від 07 травня 2024 року про затвердження технічної документації від 2021 року із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, кадастровий номер :08:564:0063, площею 0,06 га, комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та передачу її у власність, які викладені в листі №8/7-1149 від 07 червня 2024 року;

- зобов`язати Дніпровську міську раду задовольнити заяву ОСОБА_1 від 07 травня 2024 року, затвердити технічну документацію від 2021 року і з землеустрою і передати її у власність (а.с.1-4).

За звернення із цим позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір 2422 грн. 40 коп. (а.с.5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій (а.с.113-117).

Не погодившись із рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скиба В.В. подав апеляційну скаргу, за звернення з якою сплатив судовий збір у розмірі 3633 грн. 60 коп. (а.с.123а).

Враховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 червня 2025 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В. задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2025 року у цій справі скасовано та частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , то з відповідача на користь позивача, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути судовий збір за звернення з позовною заявою у розмірі 1211 грн. 20 коп. та за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1816 грн. 80 коп.

Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Встановлено, правова допомога ОСОБА_1 у цій справі надавалася адвокатом Скиба В.В. на підставі ордеру та про надання правової допомоги від 24 червня 2024 року та позивачем було заявлено про стягнення витрат на правову допомогу у поданій позовній заяві (а.с.45-47).

Відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 24 червня 2024 року вартість послуг з надання правової допомоги клієнту становить 1000 грн./год.

Відповідно до рахунку від 25 червня 2024 року на суму 6000 грн. (а.с.48).

Згідно Акту виконаних робіт від 25 червня 2024 року витрати ТОВ Новобуд Сервіс на професійну правничу допомогу адвоката Скиба В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 24 червня 2024 року становлять 6000 грн. (а.с.49).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №7 від 25 червня 2024 року позивачем адвокату сплачено 6000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 24 червня 2024 року(а.с.49а).

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 вказала, що при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У письмових запереченнях відповідач Дніпровська міська рада заперечували щодо ухвалення додаткового рішення у справі, просили відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Скиби В.В. про ухвалення додаткового рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №75/9215/15-ц вказано, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.

Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, також враховуючи, що відповідач заперечував та просив відмовити у стягненні судових витрат на користь позивача, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір за звернення з позовною заявою у розмірі 1211 грн. 20 коп., за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1816 грн. 80 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., що є співмірним з наданим адвокатом обсягом послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скиби Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Скиби Віталія Володимировича до Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Стягнути з Дніпровської міської ради (ЄДПРОУ 26510514) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за звернення з позовною заявою у розмірі 1211 грн. 20 коп., за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 1816 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 17 вересня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова