ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року

м. Харків

справа № 953/12232/23

провадження № 22-ц/818/2369/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Каплаух Н.Б.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Державне науково-виробниче підприємство «Об`єднання Комунар»,

треті особи Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», Моторне (транспортне) страхове бюро України,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , та Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року в складі судді Муратової С.О.

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар», треті особи: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування шкоди, заподіяної від нещасного випадку на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що на розгляді Київського районного суду міста Харкова перебувала кримінальна справа № 953/13863/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000172 встановлено, що 12.02.2020 близько 12 год 20 хв ОСОБА_3 , виконуючи роботи з очищення від снігу доріг і площадок ДНВП «Об`єднання Комунар», керуючи справним транспортним засобом, типу вантажний самоскид, марки «ЗИЛ», моделі «433362», державний номер НОМЕР_1 , який обладнаний відвалом, прибув на територію проїжджої частини біля корпусу №5 ДНВП «Об`єднання Комунар» за адресою: м. Харків, вул. Рудика, 8.

В подальшому, керуючи транспортним засобом, водій ОСОБА_3 , відновивши рух транспортним засобом заднім ходом порушив, згідно висновків судово-автотехнічної експертизи та експертизи в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності № 15/77/7/959 КПСЕ-20 від 25.08.2020 Правил дорожнього руху, згідно яких: п.п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним i не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».

Внаслідок допущених порушень ОСОБА_3 , не впевнившись в безпеці руху, допустив наїзд на потерпілу в той час, коли вона йшла мимо і, підсковзнувшись, впала на проїжджу частину. В результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_1 отримала, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/160-А/20 від 20.02.2020, наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма лівої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому обох кісточок лівої гомілки та внутрішньо-суглобового перелому заднього краю дистального епіфіза великогомілкової кістки із зміщенням кісткових уламків та вивихом стопи, а також по синцю на обох гомілках. Дана подія сталась внаслідок порушення п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «ЗИЛ», моделі «433362», державний номер НОМЕР_1 під час виконання трудових обов`язків за дорученням роботодавця ДНВП «Об`єднання Комунар».

Внаслідок цього потерпілій довелось лікуватися і придбавати ліки на лікування, що завдало їй певних фінансових втрат. На стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 перебувала у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» із 12.02.2020 до 06.03.2020, після виписки продовжує проходити амбулаторне лікування до теперішнього часу.

07.09.2020 ОСОБА_1 оглянута МСЕК і у зв`язку із отриманою 12.02.2020 виробничою травмою їй було встановлено інвалідність ІІІ групи. Рекомендовано знаходитись на диспансерному обліку у травматолога і невропатолога, пройти стаціонарне лікування в умовах стаціонару у відділенні судинної хірургії; пройти санаторно-курортне лікування. ОСОБА_1 потребує реабілітації. Внаслідок виробничої травми ОСОБА_1 втратила 40 % професійної працездатності.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_1 подано 29.10.2020 щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 95000,00 грн.

11.09.2023 Київським районним судом міста Харкова ухвалено рішення про закриття кримінального провадження у справі №953/13863/20 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Як вбачається з акту від 04.03.2020 р. за формою Н-1 винних осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці не встановлено. У цьому акті комісією не вказано причини нещасного випадку, що стався із потерпілою. Крім того, відсутні будь-які факти, які б свідчили про порушення потерпілою вимог нормативних актів про охорону праці.

ОСОБА_3 на підставі наказу №117 про встановлення окладів, надбавок, про зміни назв посад та професій робітників об`єднання від 18.03.2003, переведений на посаду водія автотранспортних засобів 2 класу цеху 27 ДНВП «Об`єднання Комунар», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Рудика 8.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.05.2005, копія якого долучена до кримінального провадження транспортний засіб НОМЕР_1 зареєстрований на ДНВП «Об`єднання Комунар», код 14308730.

Зазначила, що внаслідок протиправних дій ДНВП «Об`єднання Комунар» потерпілій ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, наявність якої обґрунтовує фізичним болем та стражданнями, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. ОСОБА_1 перенесла операцію. На даний момент ОСОБА_1 не одужала повністю. Згідно довідки МСЕК їй встановлена ІІІ група інвалідності, ступінь втрати працездатності становить 20 відсотків, крім того їй встановлені обмеження на важку працю, тривале перебування на ногах та переохолодження; хвилюваннями у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, оскільки протягом 7 місяців ОСОБА_1 не могла взагалі працювати, знаходилась на лікарняному до 15.10.2020, виплати за листками непрацездатності у розмірі 23943,00 грн за 216 днів перебування на лікарняному, не забезпечило їй та малолітній доньці мінімальний життєвий рівень, змусило її позичати кошти, необхідні придбання ліків у родичів та знайомих. Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в розмірі 200 000, 00 грн.

Просила стягнути з ДНВП «Об`єднання Комунар» на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушення, а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 150 000,00 грн; стягнуто з Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн; стягнуто з Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на користь держави витрати по спліт судового збору в розмірі 2013,00 грн; судовий збір у розмірі 671,00 грн компенсовано за рахунок держави; стягнуто з Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати у розмірі 1000,00 грн; в іншій частині в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та Державне науково-виробниче підприємство «Об`єднання Комунар» подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_1 просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі; сплату судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн в суді першої інстанції та 10 000,00 грн в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача. Державне науково-виробниче підприємство «Об`єднання Комунар» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд не врахував, що потерпіла внаслідок каліцтва спочатку отримала ІІ групу інвалідності, яку тільки через рік було змінено на ІІІ групу. Тобто, суд оцінюючи моральні страждання потерпілої не у повному обсязі врахував ступінь втрати потерпілою працездатності. Заявлені нею позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок каліцтва в розмірі 200 000 грн, жодним чином не містять ознаки безпідставного збагачення за рахунок відповідача, але, в теперішніх умовах, із урахуванням високого індексу інфляції, виглядають більш ніж як розумні та співмірні. Також, не можливо погодитись із висновками суду про завищеність судових витрат на професійну правничу допомогу. Вважала такі висновки необґрунтованими і такими, що суперечать матеріалам справи. До того ж, суд не мав права зменшувати розмір процесуальних витрат, в цьому випадку, за власної ініціативи, адже представник відповідача не подавав своїх обґрунтованих заперечень, щодо цих витрат на користь позивачки, отже висловив із ними свою мовчазну згоду.

Апеляційна скарга Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» мотивована тим, що вантажний самоскид на момент потрапляння в дорожньо-транспортну пригоду був застрахований, страховик ТДВ «МСК». Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність скаржника станом на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована і розмір моральної шкоди позивач оцінював у 200 000,00 грн, що не перевищує ліміту страхової відповідальності страховика (260 000,00 грн), вимоги про стягнення відшкодування мали бути пред`явлені позивачем до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», чого позивачем зроблено не було. Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» на підставі рішення суду 10.12.2024 № 922/1726/23 вважається припиненим з 10.01.2025. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування за шкоду життю і здоров`ю, заявлених позивачем в розмірі 200 000,00 грн повинно бути покладено на МТСБУ, оскільки діяльність страховика ТДВ «МСК» була припинена від 10.01.2025 року. З огляду на зазначене, ДНВП «Об`єднання Комунар» не був та не є належним відповідачем у даній справі. Суд першої інстанції не узяв до уваги важливість тих обставини, що свідчили про постійне надання ДНВП «Об`єднання Комунар» допомоги потерпілій ОСОБА_1 , зокрема на лікування і на відновлення її стану (в тому числі й морального). А також той факт, що позивач охоче приймала таку допомогу, але згодом відмовилась з невідомих скаржнику причин. Надання матеріальної й нематеріальної допомоги засвідчується поясненнями працівників ДНВП «Об`єднання Комунар». Суд першої інстанції при обчисленні розміру моральної шкоди врахував відсоток втрати позивачем професійної працездатності у 40 %, яке було встановлено первинно. Разом із тим, судом не прийнято до уваги, що відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 01.03.2023, ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 20%. Аналогічно і з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 18.01.2023. При розгляді в Київському районному суді м. Харкова кримінальної справи № 953/13863/20 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, позивач при тих самих обґрунтуваннях стягнення моральної шкоди, просила стягнути моральну шкоду в розмірі 95 000,00 грн, а не 200 000,00 грн. Збільшення таких вимог більше ніж вдвічі нічим не обґрунтувала. Суд першої інстанції не звернув увагу на ті обставини, що подія, яка сталася з позивачем 12 лютого 2020 року і за яку позивач покладає провину виключно на скаржника, стала внаслідок винних дій позивача в тому числі. Крім того, згідно запису в Журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці цеху № 106, розпочатого 11 січня 2011 року, диспетчеру ОСОБА_1 23 жовтня 2019 року було проведено позаплановий інструктаж та ознайомлено з текстом Наказу 22 жовтня 2019 р. № 391 та Інструкції щодо безпечного пересування територією підприємства в холодний осінньо-зимовий період. Згідно п. 3 розділу «Заходи щодо попередження травматизму» Інструкції унормовано, що переміщення територією підприємства здійснюється тільки очищеними та посипаними доріжками.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» необхідно залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд керувався положеннями статей 153, 237-1 КЗпП України та виходив з того, що наявність небезпечних умов праці встановлена актом розслідування нещасного випадку. Справедливим суд вважав відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснювалося досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000172 від 12.02.2020 за ч. 1 ст. 286 КК України, короткий виклад обставин якого: до ВСП ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.02.2020 близько 13.00 год. на території ДНВП «Об`єднання Комунар», що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Г. Рудика, 8, громадянин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ» моделі 433360 д.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на ОСОБА_1 , яка в результаті наїзду отримала перелом кісток обох голеней (а.с.12 т. 1).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28 вересня 2005 року власником автомобіль «ЗИЛ 433362», д.н.з. НОМЕР_1 є ДНВП «Об`єднання Комунар» (а.с.15 т.1).

Згідно ксерокопії полісу №АО/3847408 від 02.07.2019, цивільно правова відповідальність ДНВП «Об`єднання Комунар» на автомобіль «ЗИЛ 433362», д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ТДВ «МСК», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну 100 000,00 грн, розмір франшизи 1000,00 грн (а.с.58 т. 1).

Згідно повідомлення КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги Ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 28.02.2020 №12/46, хвора ОСОБА_1 знаходилася у відділі політравми з 12.02.2020 по теперішній час, з діагнозом закритий перелом обох кісточок лівої гомілки (а.с.12 зворотній бік т. 1).

Згідно акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 12.02.2020 о 12.20 год. в Державному науково-виробничому підприємстві «Об?єднання Комунар» Державного космічного агентства України від 04.03.2020, затвердженого Генеральним директором Державного науково-виробничого підприємства «Об?єднання комунар» Яременко А.С., розглянувши матеріали розслідування нещасного випадку, обставини і причини нещасного випадку, враховуючи пп. 1 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 (далі Порядок розслідування ...), де вказано: «Обставинами, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов?язаними з виробництвом, є: 1) виконання потерпілим трудових (посадових) обов?язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений)» та враховуючи п. 39 «Порядку розслідування...», де вказано: «Розслідування нещасних випадків, що сталися внаслідок події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів, проводиться з обов?язковим використанням відомостей (матеріалів) розслідування такої події (протокол огляду та ескіз місця події, пояснення свідків, висновки, постанови тощо), підготовлених відповідними органами (органами досудового розслідування)», «У разі неотримання таких відомостей (матеріалів) за наявності обставин, за яких нещасний випадок визнається пов?язаним з виробництвом, комісією (спеціальною комісією) протягом 10 робочих днів після продовження строку розслідування (спеціального розслідування) на кожного потерпілого (крім осіб, причетних до керування транспортним засобом) складається, підписується та затверджується тимчасовий акт за формою Н-1», шляхом проведення голосування комісія дійшла висновку, що нещасний випадок з працівником ДНВП «Об?єднання Комунар» диспетчеркою цеху №6 ОСОБА_1 вважається таким, що пов?язаний з виробництвом. Члени комісії мали зустріч з потерпілою ОСОБА_1 з метою надання їй роз?яснень з питань, які виникли внаслідок нещасного випадку, інформування її особисто та її уповноважену особу адвоката Прядка Олександра Олександровича про хід розслідування та роз?яснення прав ОСОБА_4 згідно діючого законодавства України. Згідно листа СВ ВСП ГУНП в Харківській області від 02.03.2020 462/119-34/01/12-2020 «...громадянин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ» моделі «433362» д.н. НОМЕР_3 , здійснив наїзд на ОСОБА_1 , яка в результаті наїзду отримала перелом кісток лівої голені. Відомості про кримінальне правопорушення... внесено старшим слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській капітаном поліції Бикановим О.В; до єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2020 за №0000172. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, виконуються необхідні слідчі та розшукові дії, винних осіб не встановлено.». Після отримання відповідних відомостей від слідчих органів тимчасовий акт Н1-/П «Тимчасовий» буде скасований та складений акт Н-1/П відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування (у разі складення тимчасового акта за формою Н-1): згідно листа СВ ВСП ГУНП в Харківській області від 02.03.2020 462/119-34/01/12-2020 «..громадянин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ЗИЛ» моделі «433362» д.н. НОМЕР_4 , здійснив наїзд на ОСОБА_1 , яка в результаті наїзду отримала перелом кісток лівої голені. Відомості про кримінальне правопорушення... внесено старшим слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській капітаном поліції Бикановим О.В. до єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2020 за N?0000172. На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, виконуються необхідні слідчі та розшукові дії, винних осіб не встановлено.» (а.с.25-30 т. 1).

Відповідно до висновку експерта Департаменту охорони здоров?я в Харківській обласної державної адміністрації Комунального закладу Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи №12-14/160-А/20 від 14.04.2020, вказані у висновку ушкодження, найімовірніше, утворилися від травматичної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відобразилися, за механізмом: удар чи удар-здавлення. При цьому характер та вигляд ушкоджень не виключає можливості їх утворення не пізніше дня звернення у лікувальний заклад, де вони були й виявлені, при обставинах, що вказані в постанові слідчого. Синці на обох гомілках викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою належать до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2. "б", п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995. Закрита тупа травма лівої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому обох кісточок лівої гомілки та внутрішньо-суглобового перелому заднього краю дистального епіфіза великогомілкової кістки із зміщенням кісткових уламків та вивихом стопи спричинила за собою тривалий розлад здоров?я понад 3-х тижнів (21 дня) і за цією ознакою відповідно до п. 2.2.1. «а, б, в», п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказам №6 МОЗ України від 17.01.1995, належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а.с.15-16 т. 1).

Згідно повідомлення т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Харківській області від 17.09.2020 №04-14/9758, головним управлінням Держпраці у Харківській області проведено перевірку за запереченням ОСОБА_1 до акту від 04.03.2020 розслідування нещасного випадку, що стався 12.02.2020 о 12-00 в ДНВП «Об?єднання Комунар» з диспетчером цеху №6 ОСОБА_1 . В ході перевірки вивчено матеріали розслідування вищевказаного нещасного випадку та встановлено, що розслідування підприємством розпочато відповідно до наказу від 13.02.2020 за №74 та подовжено наказом від 19.02.2020 №82. Відповідно до п. 37 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 за №337» (далі - Порядок), комісією з розслідування нещасного випадку 05.03.2020 складено та затверджено акт за формою H-1/П «Тимчасовий», для здійснення страхових виплат через Фонд соціального страхування. При цьому повідомляє, що на виконання вимог п. 39 Порядку, нещасні випадки, що сталися під час руху транспортних засобів усіх видів, проводяться з обов?язковим використанням відомостей, підготовлених відповідними органами (органами досудового розслідування). Після отримання відомостей (матеріалів) розслідування події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів від відповідного органу (органу досудового розслідування), або рішення суду, складається акт за формою №H-1, у розділі якого зазначаються відомості про скасування тимчасового акту за формою №H-1 та втрату ним чинності. На цей час у комісії з розслідування нещасного випадку відсутні необхідні відомості (матеріали) розслідування події під час руху транспортних засобів, відповідного органу (органу досудового розслідування). Таким чином, на теперішній час комісією не може бути завершене розслідування нещасного випадку та складено постійний акт за формою Н-1. З урахуванням викладеного, у ГУ Держпраці відсутні законні підстави для організації та проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.02.2020 о 12-00 в ДНВП «Об?єднання Комунар» з диспетчером цеху № 6 ОСОБА_4 (а.с.30-31 т. 1).

Відповідно до повідомлення начальника відділення Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду в Харківській області Фонду соціального страхування України від 12.10.2020 №15.03-14/4088, Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі - Відділення) повідомляє, що потерпіла ОСОБА_1 10.04.2020 звернулась до відділення із заявою про відшкодування вартості придбаних лікарських засобів та виробів медичного призначення під час стаціонарного лікування у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався з нею 12.02.2020. Потерпілій ОСОБА_1 14.04.2020 було виплачено належну суму відшкодування за придбані нею лікарські засоби та вироби медичного призначення під час стаціонарного лікування. Також повідомляє, що відділенням було здійснено фінансування ДНВП «Об?єднання Комунар» на виплату ОСОБА_1 1 допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві по 7 листкам непрацездатності за період з 12.02.2020 по 14.09.2020 в повному обсязі (а.с.53 т. 1).

Згідно ксерокопії виписки (витягу) за період з 27.05.2020 по 27.05.2020, Харківське МВ УВД ФССУ в Харківській області перерахувало ХОУ ВАТ ДОБУ 23728,55 грн. Призначення: Перерах. мед-соц. допомог. зг.ел.реєстра №95 за 04.2020 на ім?я ОСОБА_1 , ід. НОМЕР_5 на о/р № НОМЕР_6 (а.с.54 т. 1).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №282925 від 15.09.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оглянута 17.09.2020, група інвалідності ІІІ з 15.09.2020, висновок про умови та характер праці: перелом обох щиколоток. Протипоказана важка фізична робота, тривале перебування на ногах, переохолодження (а.с.17 т. 1).

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 17.09.2020, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 40% з 15.09.2020 01.10.2021. Причина втрати професійної працездатності: виробнича травма. Дата встановлення страхового випадку 12.02.2020. Потреба у медичній та соціальній допомозі: медичне забезпечення за наслідками виробничої травми за висновком МСЕК, милиці, палиці, ортопедичне взуття, сан-кур лікування, сан-кур реабілітація (а.с.17 зворотній бік т. 1).

Згідно повідомлення начальника відділення Управління виконавчої дирекції фонду в Харківській області Харківського міського відділення Фонду соціального страхування України від 19.10.2020 №15.03-14/4158, Харківське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі - Відділення) на адвокатський запит адвоката Логашова Д.І. надає інформацію щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_1 витрат на лікування. ОСОБА_4 звернулась до Відділення із заявою про відшкодування вартості придбаних лікарських засобів та виробів медичного призначення піл час стаціонарного лікування у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався з нею 12.02.2020. На підставі ст. 42 Закону України «Про загальнообов?язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (в редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VIII) робочі органи виконавчої дирекції Фонду повинні відшкодовувати витрати на лікарські засоби та вироби медичного призначення потерпілим, що були придбані ними під час стаціонарного лікування. Щодо відшкодування витрат на лікування ОСОБА_1 згідно з доданими до його запиту копій чеків, повідомляє, що компенсація вартості придбаних лікарських засобів та виробів медичного призначення була здійснена на підставі оригіналів розрахунково-касових чеків та усіх підтверджуючих документів щодо перебування потерпілої на лікуванні та кількості придбаних ліків за власні кошти під час стаціонарного лікування у КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги», а саме: ??по чеку №348047 сплачено 139,57 грн; ??по чеку №347844 сплачено 139,59 грн; ??по чеку №346185 сплачено 316,87 грн; ??по чеку №225835 сплачено 616,08 грн; ??по чеку №50567 сплачено 713,15 грн; по чеку №46 оплата не проводилась; по чеку №225504 сплачено 620,53 грн; по чеку №345426 сплачено 709,10 грн; по чеку №146563 сплачено 862,30 грн; ??по чеку №225157 оплата не проводилась; по чеку №504561 сплачено 139,60 грн; ??по чеку №15452 оплата не проводилась; по чеку №504338 сплачено 139,59 грн; по чеку №227266 сплачено 139,57 грн; по чеку №504012 сплачено 139,59 грн; по чеку №346897 оплата не проводилась; по чеку №46 оплата не проводилась; по чеку №226230 сплачено 136,79 грн; по чеку №501844 сплачено 608,08 грн. Всього за рахунок коштів Фонду на відшкодування за придбані лікарські засоби та вироби медичного призначення під час стаціонарного лікування було перераховано 23728,55 грн на особистий рахунок ОСОБА_4 28.05.2020 (а.с.56-57 т. 1).

Згідно ксерокопії письмових пояснень начальника відділу охорони праці та навколишнього середовища ДНВП «Об?єднання Комунар» ОСОБА_5 від 20.10.2020, 12.02.2020 вона разом із старшим диспетчером відділу №31 ОСОБА_6 заводським автомобілем поїхала слідом за ОСОБА_1 до КНП ХМЛ №4. Пізніше, ОСОБА_7 поїхала до ОСОБА_1 до дому щоб зібрати особисті речі та привезти в лікарню. Вона залишилась в лікарні, зустрілась із сестрою ОСОБА_1 ОСОБА_8 , пояснила їй, що сталося та порядок дій при розслідуванні нещасного випадку. Вона дочекалась поки лікар-травматолог прояснив ситуацію, щодо травми та процедури лікування. ОСОБА_8 сказала, що за набір пластин для операції гроші перерахує особисто. Вона зателефонувала генеральному директору ОСОБА_9 і доповіла про тяжкість травми та про операцію, яку будуть робити ОСОБА_1 . Він їй сказав дочекатись представника підприємства, який передасть їй гроші. Десь о 17.15 год. вона вийшла з лікарні, забрала конверт з грошима та повернулась до ОСОБА_8 , яка на той час повернулась до лікарні. Вона сказала ОСОБА_8 , що адміністрація підприємства зібрала невелику суму грошей на першочергові потреби. В її присутності вона дістала з конверта гроші та перерахувала їх, там було 5000,00 грн. Гроші вклала знову в конверт і передала його ОСОБА_8 . Гроші передавала без розписок, відшкодовувати їх через ФССУ адміністрація не мала наміру. Близько 18.00 год., вона повернулась на підприємство і доповіла генеральному директору, що операцію сплатила сім?я ОСОБА_1 , гроші на ліки вона передала (а.с.62-63 т. 1).

Згідно ксерокопії письмових пояснень старшого диспетчера ДНВП «Об?єднання Комунар» ОСОБА_10 від 23.10.2020, вона по вказівці керівництва заводу їздила до четвертої лікарні невідкладної допомоги, де перебувала на лікуванні ОСОБА_1 . У лікарні вона передала гроші для оплати лікування та купівлі ліків у сумі 6000 грн. 13.02.2020 кошти передала особисто їй у руки, ніяких розписок не брала. Крім того, 17.02.2020 вона також їздила до неї в лікарню, де особисто їй у руки передала ще 3000 грн. Розписку також не брала. Також, у вказані вище дні, окрім грошей вона привозила ОСОБА_1 їжу, приготовану для неї у заводській їдальні (а.с.64 т. 1).

Згідно ксерокопії письмових пояснень шеф кухара ДНВП «Об?єднання Комунар» ОСОБА_11 від 12.10.2020, режим їдальні понеділок, вівторок, середа кожної неділі. 17.02.2020 по вказівці генерального директора ОСОБА_12 готувала обід для працівниці цеху №6 ОСОБА_1 , яка знаходилась в лікарні №4 невідкладної допомоги. Їжу отримувала з цеху №6 ОСОБА_13 . Аналогічна ситуація була і 18.02.2020 (а.с.65 т. 1).

Згідно ксерокопії письмових пояснень верстатника д/о верстатів ДНВП «Об?днання Комунар» Голінко М.П. від 20.10.2020, вона, 17.02.2020 одержала завдання від майстра цеху №6 ОСОБА_14 відвести до лікарні для ОСОБА_1 їжу і милиці. Їжу вона отримала у заводській їдальні. До лікарні її відправили заводським автомобілем. Вона забрала тару від попередньої передачі та здала її в їдальню (а.с.66 т. 1).

Згідно ксерокопії пояснювальної записки диспетчера цеху №6 ОСОБА_1 від 20.02.2020, вона прийшла на роботу 12.02.2020 о 06.50 год. В 07.15 год. вона вийшла на планерку проконтролювати явку працівників та повернулася до свого кабінету. Стан здоров?я був нормальний. До обіду вона займалася оформленням та підготовкою документів. Після перерви в районі 12.00 год. вона підписала документи в.о. начальника цеху та відразу пішла на основну площадку підприємства ДНВП «Об?єднання Комунар». Зайшла через бокову прохідну (транспортні ворота), повернула праворуч до корпусу №9, від нього почала підніматися на верх між корпусами 37 та 11. Почула звук транспорту, який рухався та повернулася назад, побачила вантажний автомобіль, на який не сконцентрувала особливої уваги. На куту корпусу 11 повернула на право на під кутом пересікла дорогу, підходячи до бордюру пішохідної доріжки п?ятого корпусу. Дорогу вздовж 11 та 5 корпусів була погано розчищена. Оскільки доріжка пішохідна була не почищена вона пішла вздовж бордюру, навколо неї не було нікого та нічого. Перед поворотом дороги вона спіткнулась та впала обличчям вниз. Відразу встати не вийшло та вона перевернулася на спину та в цей момент вона побачила над собою борт вантажного автомобілю, який рухався заднім ходом, вона намагалася вискочити з під автівки, однак не встигла цього зробити, почала кричати, автівка наїхала правим заднім колесом на обидві її ноги, доїхавши до колін вона зупинилася та поїхала вперед від неї. Водій вийшов з автівки та почав дзвонити по телефону. Вона була в шапці та пальто з капюшоном, чи був вдягнутий капюшон не пам?ятає, свідків події не бачила. Перед падінням та після нього вона не чула попереджувальний сигнал автомобіля. На її думка причина її травми стало те, що тротуар та дорога не були придбані від снігу та льоду (а.с.67-68 т. 1).

29.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином у кримінальному провадженні №0000172 від 12.02.2020, в якій просила прийняти позовну заяву у даній кримінальній справі; стягнути з цивільного відповідача ДНВП «Об`єднання Комунар», на користь ОСОБА_1 95000,00 грн моральної шкоди; стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20000,00 грн судових витрат, пов?язаних із отриманням потерпілою правової допомоги (а.с.19-21 т. 1).

Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 01.03.2023, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 20% з 18.01.2023 01.02.2024. Причина втрати професійної працездатності: виробнича травма. Дата встановлення страхового випадку 12.02.2020. Потреби у медичній та соціальній допомозі: стаціонарне лікування, медичне лікування по прямим наслідкам трудового каліцтва по рецепту. ЛКК МПЗ за місцем мешкання (а.с.18 т. 1).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження задоволено; звільнено обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КПК України; кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України; цивільний позов ОСОБА_1 до ДНВП «Об?єднання Комунар», ОСОБА_3 , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

В мотивувальній частині ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11.09.2023 суд зазначив, зокрема, що частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому, нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі. Разом з цим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 19.11.2019 у справі справа № 345/2618/16-к. Таким чином, цивільний позов ОСОБА_1 до ДНВП «Об`єднання Комунар», ОСОБА_3 , третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про відшкодування моральної шкоди, підлягало залишенню без розгляду (а.с.22-24 т. 1).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 18.01.2023, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 20% з 01.10.2022 01.10.2025 (а.с.92 т. 1).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №319111 від 13.02.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оглянута 13.02.2024, група інвалідності 3 з 18.01.2024, висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця, тривале перебування на ногах, нахили, повороти тулобу, вібрація (а.с.92 т. 1).

Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого №16180 від 28.09.2023, ОСОБА_1 , надійшла на стаціонарне обстеження 18.09.2023 виписана 28.09.2023. Лікування: у стаціонарі отримувала консервативну терапію. Після проведеного курсу консервативної терапії з поліпшенням виписана зі стаціонару для подальшого амбулаторного лікування за місцем мешкання (а.с.93 т. 1).

Відповідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №5952 від 16.12.2023, виписки з медичної карти стаціонарного хворого №21568 від 18.10.2023, ОСОБА_1 має захворювання внаслідок травми, отриманої 12.02.2020 (а.с.93 зворотній бік, 94 т. 1).

Згідно ксерокопії акту розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 12.02.2020 о 12.20 год. в Державному науково-виробничому підприємстві «Об?єднання Комунар» Державного космічного агентства України від 13.02.2024, затвердженого Генеральним директором Державного науково-виробничого підприємства «Од?єднання Комунар» Яременко А.С. від 13.02.2024, розглянувши матеріали розслідування нещасного випадку, обставини і причини нещасного випадку, враховуючи пп. 1 п. 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 (далі Порядок розслідування ...), де вказано: «Обставинами, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов?язаними з виробництвом, є: 1) виконання потерпілим трудових (посадових) обов?язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), у тому числі у відрядженні (згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства (установи, організації), на яке він відряджений)», ухвали суду від 16.01.2021, 11.09.2023 комісією з розслідування прийнято рішення про скасування акту за формою Н-1/I «Тимчасовий» і складення акту за формою Н-1/П відповідно до вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві. затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування (у разі складення тимчасового акта за формою H-1): відповідно до ухвал суду Київського районного суду м. Харкова за матеріалами справи №953/13863/20 від 16.01.2021 «Порушення ОСОБА 1 ( ОСОБА_3 ) вказаних в п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (зі змінами), знаходяться в причинному зв?язку з подією ДТП та виразилися в тому, що він не врахував дорожню обстановку, не переконався в безпеці руху транспортного засобу заднім ходом та зміною напрямку руху, що призвело до наїзду на ОСОБА 2 ( ОСОБА_4 ), ... що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження...», від 11.09.2023 «Судом встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 мало місце 12.02.2020 та містить ознаки кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження». Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 . У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Разом з тим. з боку ОСОБА_1 встановлено невиконання «Должностная инструкция диспетчера производственно - диспетчерской группы цеха деревообрабатывающего (цеха №6) Государственного научно - производственного предприятия «Объединение Коммунар» пт. «2.12. Соблюдает правила и нормы охраны труда, промышленной санитарии и противопожарной защиты, правила внутреннего трудового распорядка предприятия.» та наказу по підприємству від 22.10.2019 №391 «Про забезпечення безпеки осіб, що перебуватимуть на території підприємства та благоустрій території в осінньо-зимовий період 2019-2020р.», а саме додатку 1 наказу «Інструкція щодо безпечного пересування територією підприємства в холодний осінньо-зимовий період (рекомендована)» (а.с.100-105 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 (а.с.110 т.1).

Постановою Господарського суду Харківської області від 07.03.2024 у справі № 922/1726/23 припинено процедуру розпорядження майном товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" та повноваження розпорядника майна; визнано товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", , зареєстроване за місцезнаходженням: 61001, м. Харків проспект Гагаріна, 41/2, корпус 8, офіс 1-12, банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.168-174 т. 1).

Згідно відповіді №955615 від 10.12.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» ЄРДПОУ 31236795 перебуває в стані припинення (а.с.95-98 т. 2).

23 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.197-198 т. 1).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про охорону праці» охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Дія Закону України «Про охорону праці» поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та на всіх працюючих (стаття 2 Закону України «Про охорону праці»).

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина перша статті 160 КЗпП України).

Відповідно до статті 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Отже, доказом вини власника може бути акт про нещасний випадок на виробництві.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 12 лютого 2020 року о 12-20 год. з ОСОБА_1 при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого отримано травму закрита тупа травма лівої нижньої кінцівки у вигляді закритого перелому обох кісточок лівої гомілки та внутрішньо-суглобового перелому заднього краю дистального епіфіза великогомілкової кістки із зміщенням кісткових уламків та вивихом стопи, а також по синцю на обох гомілках.

Нещасний випадок визнано пов`язаним із виробництвом, що сторонам не спростовується.

Комісією з розслідування нещасного випадку складено акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався 12.02.2020 о 12.20 год. в Державному науково-виробничому підприємстві «Об?єднання Комунар» Державного космічного агентства України від 13.02.2024, затвердженого Генеральним директором Державного науково-виробничого підприємства «Од?єднання Комунар» Яременко А.С. від 13.02.2024, яким встановлено, що з боку ОСОБА_1 встановлено невиконання «Должностная инструкция диспетчера производственно - диспетчерской группы цеха деревообрабатывающего (цеха №6) Государственного научно - производственного предприятия «Объединение Коммунар» пт. «2.12. Соблюдает правила и нормы охраны труда, промышленной санитарии и противопожарной защиты, правила внутреннего трудового распорядка предприятия.» та наказу по підприємству від 22.10.2019 №391 «Про забезпечення безпеки осіб, що перебуватимуть на території підприємства та благоустрій території в осінньо-зимовий період 2019-2020р.», а саме додатку 1 наказу «Інструкція щодо безпечного пересування територією підприємства в холодний осінньо-зимовий період (рекомендована)».

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду в постанові від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) дійшла висновку про те, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. За своєю суттю зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду, в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

У свою чергу, у частині першій статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21 (провадження № 61-20140св21) зазначив, що вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. У таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Отже, Державне науково-виробниче підприємство «Об`єднання Комунар» несе відповідальність із відшкодування моральної шкоди перед своїм працівником - ОСОБА_1 , з якою стався нещасний випадок на виробництві.

Зазначені правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2023 року у справі № 761/553/21, провадження № 61-12772св22.

У зв`язку з чим доводи Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» про те, що він не є належним відповідачем є безпідставними.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що винні дії потерпілого, якщо такі наявні, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом (ушкодження здоров`я) від нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії потерпілого мають враховуватися при визначенні розміру моральної шкоди.

Зазначене узгоджується із висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19, провадження № 61-21511сво19, та у постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 362/3289/23 (провадження № 61-4570св25).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19).

Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Статтею 4 Закону України «Про охорону праці» визначено, що державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, суди першої інстанцій правильно врахував, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачка отримала ушкодження здоров`я, втратив професійну працездатність, визнана особою з інвалідністю. Вказані обставини зумовили завдання фізичних та душевних страждань, вимушені зміни у житті позивачки та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Посилання Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на те, що вимоги про стягнення відшкодування мали бути пред`явлені позивачем до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», чого позивачем зроблено не було, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент дорожньо-транспортної пригоди, передбачено відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 % від страхової виплати за шкоду, заподіяну саме здоров`ю. В даному випадку ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою щодо відшкодування моральної шкоди заподіяної від нещасного випадку на виробництві.

Суд першої інстанції в межах своєї компетенції оцінив надані сторонами докази і з урахуванням встановлених обставин, а також принципів розумності та справедливості визначив розмір відшкодування завданої ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 150 000,00 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення або збільшення розміру відшкодування моральної шкоди.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про безпідставність зменшення розміру витрат на професійну діяльність в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахував складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також того, що вимоги позовної заяви було задоволено частково, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку, що справедливим і співмірним буде стягнення з Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» на користь ОСОБА_1 7000,00 грн у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 та Державне науково-виробниче підприємство «Об`єднання Комунар» в апеляційних скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційних скарг, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , та Державного науково-виробничого підприємства «Об`єднання Комунар» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова