УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про забезпечення позову, в якій просить:

накласти арешт на житлову квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01) та заборонити ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) або будь-якій іншій особі, яка діє від імені або в інтересах ОСОБА_2 укладати договори щодо відчуження, передачі у користування, заставу, або в інший спосіб створювати будь-які обтяження та встановлювати перешкоди щодо вказаного об`єкта нерухомого майна.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, набули право власності на квартиру по АДРЕСА_3 , загальною площею 71,8 кв.м., яка за спільним рішенням подружжя була оформлена на ОСОБА_2 .

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області у справі №707/1985/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №485, розірвано. При розірванні шлюбу питання поділу спільного майна подружжя не вирішувалось.

Позивач має намір звернутись до суду з позовом про поділ спільного нажитого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 71,8 кв.м.

Із мережі «Facеboоk» заявнику стало відомо, що їхнє спільно нажите майно, зокрема, вищевказана квартира, виставлена на продаж через ріелтора, що підтверджується відповідним оголошенням про продаж та світлинами самої квартири посиланням https://www.facebook.com/share/p/178PDvetsa/.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в разі задоволення заявлених позовних вимог, оскільки заявник має наміри звернутися до суду з позовною заявою про поділ майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.6 ст. 13 «Обов`язковість судових рішень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 766/18228/17, Провадження № 61-16044св18 зазначено:

«Як свідчить тлумачення статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом частини другої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами».

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною четвертою статті 368 ЦК України регламентовано, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (частини перша та друга статті 369 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Також стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 438318168 від 06 серпня 2025 року, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження, індексний номер 49487703 від 08 березня 2023 року внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 на підставі договору міни від 08 березня 2023 року №1144.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області у справі №707/1985/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №485 розірвано. При розірванні шлюбу питання поділу спільного майна подружжя не вирішувалось.

ОСОБА_1 в свій заяві зазначає, що із мережі «Facеboоk» йому стало відомо, що їхнє спільно нажите майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 71,8 кв.м., виставлена на продаж, оголошення про продаж вказаної квартири розміщене в мережі «Інтернет» за посиланням: https://www.facebook.com/share/p/178PDvetsa/

Враховуючи викладене, існує ризик відчуження (розпорядження) ОСОБА_2 спірної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 71,8 кв.м., що може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог про поділ вказаного нерухомого майна набутого в період перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 83, 89, 95, 149-153, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 71,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Заборонити ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження та розпорядження квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 71,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, право власності на яку на підставі договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. від 08 березня 2023 року № 1144, зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна.

Заборонити особам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст. 353 355 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. Борєйко