ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7481/25 Справа № 216/1585/23 Суддя у 1-й інстанції - ОНОПЧЕНКО Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року, ухвалене суддею Онопченком Ю.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

13 березня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс КР» (далі ТОВ «Сітісервіс-КР») про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що ТОВ «Сітісервіс-КР» надає послуги з управління багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачі є споживачами житлово-комунальних послуг ТОВ «Сітісервіс-КР».

11.01.2023 ТОВ «Сітісервіс-КР» отримало запит позивачів про надання інформації від 18.12.2022, в якому ті просили надати відомості щодо житлового будинку, передбачені додатками 1-5 до Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 №712, а також п.12 даного Типового договору, за період з 01.10.2018 по 11.01.2023.

До теперішнього часу позивачі не отримали відповіді від ТОВ «Сітісервіс-КР», у зв`язку з цим вважають, що їх права як споживачів порушені внаслідок застосування ТОВ «Сітісервіс-КР» нечесної підприємницької практики, забороненої приписами ч.1 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відсутність надання відомостей щодо затребуваної інформації позбавляє позивачів можливості належним чином виконувати власні обов`язки власників та споживачів через відсутність у них як відповідних технічних характеристик спільного майна, так і інших істотних параметрів для контролю за формуванням ціни послуг ТОВ «Сітісервіс-КР».

Посилаючись на вищевказані обставини позивачі просили суд визнати нечесною підприємницьку практику ТОВ «Сітісервіс-КР» стосовно ненадання відомостей по затребуваній інформації, та зобов`язати ТОВ «Сітісервіс-КР» надати їм затребувану інформацію.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітісервіс-КР» про захист прав споживачів.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , вказує, що оскаржуване судове рішення ухвалене з грубим порушенням Конституції України, норм матеріального та процесуального права, є незаконним та підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано проігнорував приписи ч.1 ст.2 Закону України «Про захист прав споживачів», а також приписи ч.ч.-3, 6 ст.19, норми п.5 ч.1 ст.21, ч.1 ст.22 цього Закону.

ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції фактично не дослідив Договір про надання послуг з управління будинком №1406/05-18 від 03.06.2018. Зазначає, що вказаний договір, згідно п.43 має тільки два додатки, що є невід`ємною його частиною: 1) додаток «Загальні відомості про будинок, Акт технічного огляду будинку; 2) додаток «Перелік складових послуг з управління багатоквартирним будинком, їх вартість та періодичність їх виконання». Зазначає, що додатки до типового Договору не відповідають додаткам Договору про надання послуг з управління будинком №1406/05-18 від 03.06.2018. Спірний Договір підписаний особою « ОСОБА_3 », який не є співвласником чи представником співвласників житлового будинку і яка не мала права приймати участь у начебто проведених 03.06.2018 зборів Співвласників житлового будинку. Також скаржник зазначає, що особу, яка підписала Договір неможливо ідентифікувати у зв`язку з відсутністю посилань у Договорі на будь-який документ, що посвідчував би особу. Окрім того, спірний Договір не посвідчений нотаріально, що свідчить про його нікчемність та який не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував висновок Постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №453/850/17, де зазначено, що Договір управління нерухомим майном підлягає нотаріальному посвідченню.

Також позивач вважає, що суд першої інстанції не врахував висновків Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2011 року у справі №6-4491св10. Окрім того, суд проігнорував власну ухвалу від 14.08.2023 про витребування доказів, проігнорував клопотання позивача про витребування у Криворізької міської ради відповідних доказів стосовно земельної ділянки прибудинкової території Житлового будинку. ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції не врахував і висновків Постанови Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі №6-59цс13, тому оскаржуване судове рішення не відповідає завданню цивільного судочинства, суперечить засада дам верховенства права та Конституції України і є незаконним внаслідок його невідповідності вимогам ст.ст.264, 264 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , представник відповідача ТОВ «Сітісервіс-КР» Жмуд Л.І., посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповіді на відзив відповідача ТОВ «Сітісервіс-КР», позивач ОСОБА_1 , вказує на те, що відповідь на відзив не має ознак офіційного документу, внаслідок його невідповідності вимогам ДСТУ4163:2020, тому просить не брати його до уваги.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, відзиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзив, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.05.2015, виданого органом приватизації Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с.4).

18 грудня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звертались до позивача із запитом про надання інформації, що знаходиться у ТОВ «Сітісервіс-КР» стосовно постачання послуг з управління житловим будинком АДРЕСА_1 , а саме: відомостей щодо житлового будинку, передбачених Додатками 1-5 Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою Кабінету Мінерів України від 05 вересня 2018 року №712, а також п.12 Типового договору.

Не отримавши відповідь на вищевказаний запит, 02 березня 2023 року, та повторно 01 травня 2023 року заявники звернулися до позивача зі скаргою (а.с.5, 6, 71).

Листом ТОВ «Сітісервіс-КР» від 13 березня 2023 року №270 було надано відповідь на скаргу від 02.03.2023, та повідомлено, що ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинку АДРЕСА_1 на підставі договору про надання послуг з управління будинком №1406/05-18 від 03.06.2018. Копія договору про надання послуг з управління будинком №1406/05-18 від 03.06.2018 з додатками надавалася раніше у відповідь на звернення у жовтні 2022 року. Вказаний договір сторонами було укладено за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками. Також було надано загальні відомості про будинок (а.с.34-35).

Окрім того, листом ТОВ «Сітісервіс-КР» від 04 квітня 2023 року №339 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 надано відповідь на заяву від 23.03.2023, та повідомлено, що ТОВ «Сітісервіс-КР» є управителем будинків Центрально-Міського району та надає мешканцям району послуги з утримання будинку і прибудинкової території з 01.02.2024 на підставі договору з Управління благоустрою та житлової політики виконавчого комітету Криворізької міської ради. Також, повідомлено, що у відповідь на звернення від 21.09.2022 вже була надана щомісячна інформація по роботах, які були виконані по будинку за період з 2014 року по 2022 рік, тож надали інформацію за 2023 рік, а саме: за січень, лютий (а.с.36).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , виходив з їх необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що управитель багатоквартирного будинку фізична особа-підприємець, або юридична особа суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Як встановлено судом, 03 червня 2018 року між ТОВ «Сітісервіс-КР» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_3 , уповноваженого зборами співвласників будинку, було укладено договір №1406/05-18 про надання послуг з управління будинком (а.с.39-42). Додатки з 1 по 5 до вищевказаного договору були затвердженні Поставною Кабінету Міністрів України №712 від 05 вересня 2018 року.

Письмовими матеріалами справи підтверджено, що у жовтні 2022 року позивачам направлялася копія договору про надання послуг з управління будинком №1406/05-18 від 03.06.2018 з додатками.

У відповіді на відзив, позивачі визнали, що їх заява від 18.12.2022 була розглянута відповідачем та викладена у листі ТОВ «Сітісервіс-КР» №270 від 13.03.2023.

Відповідно до положень статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Висновок суду першої інстанції про те, що позивачами не було виконано свого процесуального обов`язку із подання належних доказів обґрунтованості заявленого ними позову, а без подання позивачами зазначених доказів і їх дослідження у межах розгляду справи про захист прав споживачів, вимоги є необґрунтованими та недоведеними, такими, що задоволенню не підлягають, колегія суддів вважає вірним і повністю з ним погоджується, оскільки під час розгляду справи не встановлено порушення прав позивачів ТОВ «Сітісервіс-КР» гарантованих їм Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд першої інстанції правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 15 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: