Єдиний унікальний номер: 379/1638/25
Провадження № 2-о/379/84/25
УХВАЛА

19 вересня 2025 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Шабрацький Г.О., вирішуючи питання прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Таращанська міська рада, Таращанський сектор оформлення документів Білоцерківського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення особи та встановлення факту постійного проживання на території України,

УСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, у якій просить суд: 1) прийняти до розгляду заяву про встановлення особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року; 2) задовольнити заяву про встановлення особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення факту постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року; 3) встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав на території України (Донецька область, м. Макіївка та Донецька область, с. Новоєлизаветівка, та в с. Лука Білоцерківського району Київської області) з народження по теперішній час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Дослідивши заяву і додані до неї документи, суддя установив, що вказана заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки чинне цивільне процесуальне законодавство не регулює залишення без руху заяви, поданої в порядку окремого провадження, - при вирішенні даного питання суд керується положеннями ЦПК України, якими врегульовано порядок залишення без руху позовної заяви, зокрема, положеннями статті 185 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть встановлюватись судом, міститься в частині 1 статті 315 ЦПК України. Водночас, за положенням частини 2 статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимог статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, зокрема, відсутності у заявника іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Аналогічне положення міститься і у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.95, згідно із яким, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ЦПК. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст.139 ЦПК постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Із поданої заяви про встановлення особи та факту постійного проживання на території України вбачається, що встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки надає право на встановлення особи та отримання паспорта громадянина України.

Разом з тим, всупереч п. 2 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві не зазначено причин неможливості одержання документів, що посвідчують відповідні факти, та не додано до заяви доказів неможливості їх одержання чи відновлення. Заявник зазначає, що у березні 2025 року він звернувся до Таращанського сектору оформлення документів Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України та отримала офіційну відповідь, копія якої додана до заяви.

Зі змісту цієї відповіді вбачається, що завідувачем Таращанського сектору оформлення документів Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було детально роз`яснено заявнику порядок отримання паспорта громадянина України у вигляді ІD-картки замість втраченого паспорта зразка СРСР 1974 року, передбачений чинним законодавством України.

Ця відповідь не є відмовою заявнику в оформленні паспорта.

Суд звертає увагу заявника на положення п.п. 43-44 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 р. № 302 (далі Порядок №302), ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та п.п. 20, 33, 34 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затвердженого постановою КМУ від 24.03.2021 р. № 317 (далі Порядок № 317).

Цими положеннями передбачено, що встановлення особи це процедура, яку проводять співробітники ДМС в межах процедури видачі паспорта громадянина України та розгляду заяви про визнання особою без громадянства, за умови відсутності документів, які дозволяють впевнитися в особі заявника, та неможливості ідентифікації особи, метою якої є ототожнення особи заявника із заявленими ідентифікаційними даними та видачі документа, що посвідчує особу.

Порядок № 302 містить детальний покроковий алгоритм оформлення паспорта громадянина України як вперше, так і замість втраченого або викраденого.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту державної реєстрації народження, а також перевірки факту належності особи до громадянства України працівником територіального підрозділу ДМС складається висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС або його заступником (п. 44 Порядку № 302).

Матеріали заяви не містять даних про те, що заявник скористався передбаченим законом порядком для встановлення його особи і отримання паспорта громадянина України, а тому застосування положення частини 2 статті 315 ЦПК України для встановлення відповідного факту судом неможливе. Як наслідок без встановлення особи заявника неможливим є і встановлення факту його постійного проживання на території України.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 757/44694/17-ц, провадження № 61-14495св18 за результатами розгляду касаційної скарги Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві. Судом касаційної інстанції було ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки заявником не надано доказів ініціювання питання щодо проведення процедури встановлення особи, а також доказів звернення заявника до міграційної служби із заявою про видачу паспорта замість втраченого, на підставі якої приймають рішення про відмову чи задоволення такої заяви, що буде відповідати Порядку. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення зазначеного факту, оскільки заявником не використано досудового врегулювання даного питання відповідно до Порядку № 302.

При цьому слід зазначити, що зверненню до територіального органу державної міграційної служби з заявою про встановлення та оформлення належності до громадянства України у разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР має передувати процедура встановлення особи.

Крім того, суд зауважує, що заявником, не конкретизований зміст позовних вимог, а саме ОСОБА_1 просить, як встановити факт постійного проживання на території України станом на момент проголошення незалежності в Україні 24.08.1991 року, так і на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України 13 листопада 1991 року. При цьому такі вимоги є взаємовиключними оскільки мають різни підстави встановлення. Так громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Таким чином заявнику слід визначитись з підставами набуття громадянства України.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведені вище недоліки заяви, суддя вважає за необхідне надати заявнику десятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали для усунення вказаних недоліків у спосіб подання суду заяви в новій редакції із наведенням причин неможливості одержання або відновлення заявником паспорта громадянина України в порядку, визначеному чинним законодавством України, із долученням належних доказів такої неможливості, наданих уповноваженими органами Державної міграційної служби в порядку і у спосіб, передбачені Порядком № 302; а також надання витягу з реєстру територіальної громади на підтвердження місця проживання заявника на території Таращанської МТГ або інформації про відсутність таких відомостей ,а також визначитись з підставами набуття громадянства України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 2, 175-177, 185, 260, 261, 293, 294, 315, 316, 318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Таращанська міська рада, Таращанський сектор оформлення документів Білоцерківського об`єднаного відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення особи та встановлення факту постійного проживання на території України, залишити без руху

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що в разі неусунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, заява буде залишена без розгляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України http://tr.ko.court.gov.ua.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Григорій ШАБРАЦЬКИЙ