Справа № 570/1524/25
Номер провадження 2/570/1149/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивачки - адвоката Мельничука С.В.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки майна, що є у спільній власності, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що є власницею 1/2 частини будинковолодіння. Частина будинковолодіння, що належить позивачці, відокремлена, має окремий вхід, під`єднана окремо до інженерних комунікацій та оформлені окремі особові рахунки для сплати за споживання комунальних послуг, податкових чи інших обов`язкових платежів. Інша частина будинковолодіння належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 іншою всією частиною будинку в розмірі 1/2 користується відповідачка у справі - ОСОБА_1 . Позивачка свою частину будинку використовує незалежно від співвласника іншої частини будинку. Зважаючи на наведене позивачка просить суд ухвалити рішення, яким виділити їй в натурі належну на праві власності 1/2 частину житлового будинку.

Позивачка в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої заяви позов підтримує та просить його задоволити. Справу просить розглядати без її участі.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив про обставини описані в ньому. Позов просив задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Не заперечувала проти його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка є власницею 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами належить їй згідно Свідоцтва про право на спадщину від 08.08.2009 року, зареєстровано 12.08.2009 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 19462642.

1/2 частина будинковолодіння, що в її власності та користуванні, є загальною площею 68,8 м2 з яких: житлова площа 39,2 м2 складається з приміщень в будинку: 2-1 коридор площею 7,2 м2; 2-2 санвузол площею 7,4 м2; 2-3 житлова площею 20,0 м2; 2-4 житлова площею 19,2 м2; 2-5 кухня площею 15,0 м2; та надвірних будівель та споруд: «В» - сарай; «в» - вбиральня; «Г» - сарай; «Д» - сарай; «Ж» - сарай-літня кухня; «З» - погріб; «К» - колодязь; №3 ворота; №4 огорожа.

Частина будинковолодіння, що належить позивачці, відокремлена, має окремий вхід, під`єднана окремо до інженерних комунікацій, має та оформлені окремі особові рахунки для сплати за споживання житлово-комунальних послуг.

Інша частина будинковолодіння по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 (розміром 26/72) та належала ОСОБА_3 (розміром 5/36), що в сукупності складає 1/2 (26/72+3/36=36/72=1/2).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Після смерті ОСОБА_3 іншою частиною будинку в розмірі 1/2 користується відповідачка по справі - ОСОБА_1 , вона ж проживає у цій частині будинку.

Враховуючи фактичні обставини частини будинковолодіння повністю відповідають вимогам ст.380 ЦК України, майно є подільне, що відповідає приписам ч.1 ст.183 ЦК України.

Положення законодавства, висновки суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Частинами 1, 2 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

З системного аналізу норм права слідує, згідно зі ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом /квартиру/. Видів також, може мати, місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 квітня 2013 року.

В постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13 зазначається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Виходячи з аналізу норм ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно із Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим і введеним в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507, вищевказаний будинок відноситься до класу за кодом 1110 "Будинки одноквартирні" (спарені, зблоковані будинки із окремими квартирами, що мають свій власний вхід з вулиці).

Відповідно до Висновку щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна, виготовленого ТОВ «Армовірбуд» від 12.11.2024 року (код ЄДРПОУ 3473150) та виданого позивачці, як власнику 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами: «За результатами обстеження та технічними показниками, частина житлового будинку має окремий вхід, відокремлені інженерні мережі, тому не порушуючи будівельних норм та правил є технічна можливість виділити в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна». Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна:

Житловий будинок ( ОСОБА_2 ):

2-1 коридор площею 7,2 м2;

2-2 санвузол площею 7,4 м2;

2-3 житлова площею 20,0 м2;

2-4 житлова площею 19,2 м2;

2-5 кухня площею 15,0 м2 .

Загальна площа 68,8 м2, житлова площа 39,2 м2.

«В» - сарай;

«в» - вбиральня;

«Г» - сарай;

«Д» - сарай;

«Ж» - сарай-літня кухня;

«З» - погріб;

«К» - колодязь;

№ 3 ворота;

№ 4 огорожа

Тобто, вказаний будинок по АДРЕСА_1 , має два незалежних входи, частки є відокремленими, внаслідок чого майно є подільним (ч.1 ст.183 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Як роз`яснив Верховний Суд України в постанові від 30.09.2015 р. у справі № 6-цс15, оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них".

Позивачка користується 1/2 частиною будинковолодіння, про що підтверджено в судовому засіданні, іншою частиною користується відповідачка.

Таким чином заявлений позов підлягає до задоволення.

Судові витрати.

Розподіл судових витрат суд вирішує згідно ст. ст. 141 ЦПК України.

Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідачки на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені нею судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивачки. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї.

У той же час суд застосовує положення ст. 142 ЦПК України, і 50% судових витрат підлягають поверненню позивачці за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки майна, що є у спільній власності - задоволити повністю.

Виділити ОСОБА_2 , в натурі, належну на праві власності 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що складається з:

2-1 коридор площею 7,2 м2;

2-2 санвузол площею 7,4 м2;

2-3 житлова площею 20,0 м2;

2-4 житлова площею 19,2 м2;

2-5 кухня площею 15,0 м2,

загальною площею 68,8 м2, житловою площею 39,2 м2,

та надвірні будівлі і споруди:

«В» - сарай;

«в» - вбиральня;

«Г» - сарай;

«Д» - сарай;

«Ж» - сарай-літня кухня;

«З» - погріб;

«К» - колодязь;

№3 ворота;

№4 огорожа,

що по АДРЕСА_1 , в самостійний об`єкт нерухомого майна, в цілу ідеальну частку.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 в розмірі 1/2 частки в житловому будинку із надвірними будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_2 1 211 грн. 50 % судових витрат (судовий збір, в порядку ст. 142 ЦПК України), що був сплачений в загальному розмірі 2 422 грн. відповідно до реквізитів квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 31 від 31.03.2025 року, АТ «Ощадбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка: АДРЕСА_1 ).

Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_2 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 10 вересня 2025 року.