ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1630/25 Справа № 214/2725/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 214/2725/14-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Касьян Микола Степанович, на заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Марія-В», про звернення стягнення на предмет застави.

Позовна заява мотивована тим, що 26 червня 2008 року між ним та ПП «Марія-В» був укладений зазначений Кредитний договір про відкриття кредитної лінії за № 09Д/2, згідно якого ПП «Марія-В» було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 975 000 грн, двома траншами: перший у сумі 495 000 грн, другий у сумі 480 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних строком до 25 червня 2009 року.

В забезпечення зобов`язань, взятих на себе ПП «Марія-В», між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір застави майна № 41Д/3 від 09 липня 2008 року, згідно з яким останній передав позивачу у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак ПП «Марія-В» своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконувало, в результаті чого станом на 04 грудня 2013 року утворилась заборгованість в сумі 1 290 920 грн 35 коп.

У зв`язку з наведеним вище позивач просив суд у рахунок погашення заборгованості ПП «Марія-В» за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 09Д/2 від 26 червня 2008 року на загальну суму 1 290 920 грн 35 коп, яка складається з наступного: 975 000 грн заборгованість за кредитом, 307 025 грн 14 коп заборгованість за відсотками, 8 895 грн 21 коп заборгованість за комісійною винагородою, звернути стягнення на автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав ОСОБА_3 , а також є предметом застави за Договором застави майна № 41Д/3 від 09 липня 2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 09 липня 2008 року за реєстровим № 4834, з визначенням способу продаж на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета застави, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності для реалізації у межах виконавчого провадження.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року позов задоволено, у рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Марія-В» за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 09Д/2 від 26 червня 2008 року на загальну суму 1 290 920 грн 35 коп, яка складається з наступного: 975 000 грн заборгованість за кредитом, 307 025 грн 14 коп - заборгованість за відсотками, 8 895 грн 21 коп - заборгованість за комісійною винагородою, звернути стягнення на автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ - ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав ОСОБА_3 , а також є предметом застави за Договором застави майна № 41Д/3 від 09 липня 2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 09 липня 2008 року за реєстровим № 4834, з визначенням способу - продаж на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета застави, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності для реалізації у межах виконавчого провадження. Стягнуто з ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_3 , на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» понесені ним судові витрати в розмірі 3 654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , особа, яка не брала участі у справі, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що він, як власник з 22 серпня 2012 року автомобіля марки «AUDI Q7», типу ТЗ - ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, не був залучений до участі у справі в той час як оскаржуваним рішенням порушені його права.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Касьяна М.С., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 26 червня 2008 року між позивачем та ПП «Марія-В» було укладено Кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 09Д/2 (далі Кредитний договір), згідно якого ПП «Марія-В» було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 975 000 грн, двома траншами: перший у сумі 495 000 грн, другий у сумі 480 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних строком до 25 червня 2009 року (том 1 а.с.14-17).

Разом з тим, в забезпечення зобов`язань, взятих на себе ПП «Марія-В», між позивачем та ОСОБА_3 був укладений Договір застави майна № 41Д/3 від 09 липня 2008 року, згідно з яким останній передав позивачу у заставу належний йому на праві власності автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.22-24).

ПП «Марія-В», у порушення зазначених норм закону та умов укладеного Кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконувало, у зв`язку з чим станом на 04 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 1 290 920 грн 35 коп, яка складається з наступного: 975 000 грн заборгованість за кредитом, 307 025 грн 14 коп - заборгованість за відсотками, 8 895 грн 21 коп - заборгованість за комісійною винагородою (том 1 а.с.25).

У зв`язку з наведеним позивач просив суд звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що ПП «Марія-В» своїх зобов`язань за Кредитним договором не виконувало, а відтак у позивача виникло право звернення стягнення на предмет застави.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 (провадження № 61-9953св20) зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 41 Конституції України та частини п`ятої статті 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Предметом спору в даній справі є автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006 року, право власності на який, станом на момент ухвалення оскаржуваного рішення 18 квітня 2016 року, зареєстровано за ОСОБА_2 з 22 серпня 2012 року.

Оскаржуваним рішенням у рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства «Марія-В» за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 09Д/2 від 26 червня 2008 року на загальну суму 1 290 920 грн 35 коп, яка складається з наступного: 975 000 грн заборгованість за кредитом, 307 025 грн 14 коп - заборгованість за відсотками, 8 895 грн 21 коп - заборгованість за комісійною винагородою, звернути стягнення на автомобіль марки «AUDI Q7», типу ТЗ - ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належав ОСОБА_3 , а також є предметом застави за Договором застави майна № 41Д/3 від 09 липня 2008 року, посвідченому приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А. 09 липня 2008 року за реєстровим № 4834, з визначенням способу - продаж на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу предмета застави, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності для реалізації у межах виконавчого провадження, що свідчить про те, що оскаржуване рішення стосується та порушує права ОСОБА_2 .

Пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

ОСОБА_2 не був залучений до участі у справі, при цьому рішення суду впливає на його права, оскільки він, на момент ухвалення оскаржуваного рішення, був власником автомобіля марки «AUDI Q7», типу ТЗ - ЛЕГКОВИЙ-УНІВЕРСАЛ-В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, рік випуску 2006 року, так як 22 серпня 2012 року право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Пред`явлені у цій справі позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_2 та не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останнього не було залучено відповідачем (співвідповідачем), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не залучений до участі у справі, тоді як оскаржуваним рішенням суду першої інстанції вирішені питання про права та інтереси, рішення суду першої інстанції в силу пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Втім, позивач не позбавлений можливості повторно звернутися з таким позовом до належного кола відповідачів.

У такому висновку апеляційний суд враховує принцип res judicata, тобто принцип остаточності судового рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної судом справи, а також принцип процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути саму потребу у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Тобто вирішення спорів різних спадкоємців щодо одного і того ж спірного спадкового майна має вирішуватися в одному судовому провадженні.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частини 1, 13 статті 141 ЦПК України).

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, за наслідками апеляційного перегляду апеляційна скарга задоволена, а в позові відмовлено, наявні підстави для перерозподілу судових витрат (сплаченого сторонами судового збору), які мають у цій справі покладатися на позивача. Тому з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 4 384,80 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Касьян Микола Степанович, задовольнити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , третя особа Приватне підприємство «Марія-В», про звернення стягнення на предмет застави- відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 4 384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2025 року.

Головуючий:

Судді: