Справа № 136/966/25
провадження № 2/136/340/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності по спадщині на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) через свого предеставника - адвоката Ладана Олексія Анатолійовича звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради, ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просила:

- визнати за позивачем право власності на житловий будинок - "А" (загальною площею - 43,5 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.); веранду - "а"; ганок, козирок, сарай- "Б"; сарай - "В"; погріб із шиєю - "п/В"; огорожу - "№1";, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , по спадкуванню за заповітом.

Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . За життя він склав заповіт яким заповів позивачу все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде йому належати на момент смерті. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на житловий будинок із по господарськими спорудами розташованого в АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_3 як члену колгоспного двору, оскільки даний будинок відносився до категорії колгоспних дворів, а також земельної ділянки площею-3,6668 га, кад №:07:000:0321, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Липовецької міської рали Вінницького району Вінницької області. В подальшому, 16.12.2024 року приватним нотаріусом Мельник М.В, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, а постановою нотаріуса, вих. № 344/02-31 від 16.12.2024 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на житловий будинок погосподарськими спорудами розташований в АДРЕСА_1 , у зв?язку із тим, що в процесі перевірки та вивчення поданих документів, а також матеріалів спадкової справи №16/2024 нотаріусом, було встановлено, що із вищезазначених документів вбачається, станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями спорудами належав до суспільної групи колгоспників і в ньому разом із спадкодавцем проживали члени його сім?ї: ОСОБА_4 , 1932 року народження, ОСОБА_5 , 1935 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 28.05.2025 було залишено заяву без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.175,177 ЦПК України.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи.

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

04.07.2025, до початку підготовчого судового засідання позивач подала клопотання, в якій просила суд залучити до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 та надано уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.07.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , а підготовче судове засідання було відкладено на іншу дату.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за його відсутності, позов просили задоволити.

У судове засідання відповідачі Липовецька міська рада та ОСОБА_2 не з`явились, однак у своїх заявах просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, без сторін, не здійснюючи фіксування судового засідання.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено в ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

В силу припису ч.ч. 1 та 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Суд встановив, що згідно виписки погосподраської книги №3 виданою старостою сіл Лукашова, Берестівка, Нарцизівка, Ясенки, с-ща Ясенецьке Л.Віннічук, відповідно до погосподарської книги № 3 за 2021-2025 р. особовий рахунок № НОМЕР_1 житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , з господарськими спорудами рахується за ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки виданої старостою сіл Лукашова, Берестівка, Нарцизівка, Ясенки, с-ща Ясенецьке Л.Віннічук від 15.10.2024 р. станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги №12 особовий рахунок № НОМЕР_2 житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до категорії колгоспних дворів. Склад двору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 член госпоподарства, записаний першим, ОСОБА_3 09.03.1966, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Лукашівської сілської ради Липовецького району Вінницької області гр. ОСОБА_3 1966 р.н. на день смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , за життя він склав заповіт яким заповів позивачу все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде йому належати на момент смерті, заповідає позивачу.

Разом з тим, позивач протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса з метою оформлення її спадщини. Однак, позивач позбавлений можливості оформити спадщину на вищевказаний житловий будинок через відмову нотаріуса, пов`язану з тим, що він належав колгоспному двору.

Згідно ст. 120 ЦК Української PCP 1964 майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

На підставі ст.ст. 121, 123 ЦК Української PCP 1964 володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена дворувстановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.2005 (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до п.п."а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті членидвору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні.

Зібрані у справі докази підтверджують, що ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7 (після укладення повторного шлюбу взяла прізвище чоловіка ОСОБА_8 ).

Позивачка спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 прийняла, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості за наведених вище підстав.

З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наявність порушених прав позивача є очевидною, а обраний ним спосіб захисту порушених прав є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, що було встановлено в ході судового розгляду.

Відповідач позовні вимоги позивача визнав повністю і не заперечували проти задоволення позовних вимог.

У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (Постанова, Пленум Верховного Суду України, від 18.12.2009 № 14, «Про судове рішення у цивільній справі»).

Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Керуючись ст. 200, 206, 259, 263, 265 - 269 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання права власності по спадщині на житловий будинок - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок - "А" (загальною площею - 43,5 кв.м., житловою площею 15,8 кв.м.); веранду - "а"; ганок, козирок, сарай- "Б"; сарай - "В"; погріб із шиєю - "п/В"; огорожу - "№1"; що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , по спадкуванню за заповітом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Учасники цивільного процесу:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 );

Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницького району, Вінницької області, ЄДРПОУ - 04325957);

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Суддя Дмитро КРИВЕНКО