Провадження № 2-з/211/25/25
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2025 року суддя Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Н.О. Сарат, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2025 року до суду разом з позовом надійшла заява про забезпечення позову по справі № 211/10896/25 за позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Заява мотивована тим, що 23 вересня 1995 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується Витягом із додатку «ДІЯ» актового запису про шлюб № 503 від 23.09.1995 року (видане Свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 23.09.1995 року. Після укладення шлюбу Позивач разом з Відповідачкою мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка на той час належала батьку Відповідачки. У вересні 2008 року придбали земельну ділянку зі стареньким будинком за адресою: АДРЕСА_2 , (раніше мала назву « АДРЕСА_2 , змінена рішенням Голови обласної державної адміністрації від 19.05.2016 року № Р-223/0/3-16), будинок АДРЕСА_3 , який було оформлено на ім`я ОСОБА_6 , на підставі Договору купівлі-продажу серії ВКТ №030377 від 06.09.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Перекопською І.С. та зареєстровано в реєстрі за № 4149, що підтверджується Витягом з Реєстру нерухомості № 504 від 05.09.2025 року. Стара будівля була знесена, а на її місці було збудовано інший будинок та господарські споруди. Будівництвом займався безпосередньо Позивач ОСОБА_1 за рахунок власних зароблених коштів від бізнесу. Закінчили будівництво в кінці 2011 року. Під час введення збудованого будинку в експлуатацію та оформлення необхідних документів на нього, за спільною згодою подружися, вирішили оформити його право власності на ім`я дружини (Відповідачки по справі). Починаючи з березня 2012 року Позивач та Відповідачка разом з дітьми переїхали мешкати у збудований будинок за вищевказаною адресою, в якому проживали до кінця 2021 року. Наприкінці 2021 року, враховуючи те, що діти вже дорослі, а старший син взагалі мешкає окремо від батьків, Позивач та Відповідачка вирішили продати свій житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , і в подальшому, через ріелтор-агентство «Престиж» знайшли покупця - ОСОБА_4 . У зв`язку з вищевказаним та враховуючи те, що право власності на житловий будинок зареєстроване на ім`я Відповідачки, 06.12.2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено Попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , за ціною 6 824 525 грн. Однак, наскільки відомо Позивачу, основний договір купівлі-продажу (як зазначено у вищевказаному попередньому договорі купівлі-продажу) 01.11.2022 року не укладався. Крім того, Позивач ОСОБА_1 не надавав свою заяву про згоду на укладення основного договору, як це передбачено діючим законодавством України. Таким чином, право власності на вищевказаний житловий будинок із господарчими будівлями та земельна ділянка на якій вони знаходяться, на даний час залишаються зареєстрованими за Відповідачкою ОСОБА_6 . З весни 2022 року Позивач не мешкає у вищевказаному житловому будинку, оскільки перебуває на службі у Національній гвардії України, а Відповідачка переїхала до власної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де і мешкає на даний час. У 2024 році відносини між Позивачем та Відповідачкою погіршились, останні припинили мешкати як сім`я, а з січня 2025 року остаточно припинили будь-які сімейні відносини. Крім того, в серпні 2025 року Позивачем ОСОБА_1 через свого представника подано позов до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 (справа № 215/6694/25). Ухвалою суду, справу за позовом ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (справа №215/6694/25 провадження № 2/211/4564/25). Станом на 08.09.2025 року рішення по справі ще не ухвалено, що підтверджується скриншотом з офіційного сайту «Судова влада щодо стану розгляду справ» (скриншот додається до позовної заяви). Позивач ОСОБА_1 у період серпня 2025 року неодноразово звертався до своєї дружини Відповідачки ОСОБА_6 (як особисто так і через свого представника/адвоката) щодо мирового узгодження питання про поділ спільного майна подружжя, що підтверджується перепискою між представником та ОСОБА_1 , однак остання не погодилась з такою пропозицією та повідомила, що згодна вирішувати цей спір у суді. Таким чином, у період шлюбу Позивача з Відповідачкою за спільні кошти, подружжям було придбано та збудоване нерухоме майно, яке зареєстровано на ім`я останньої, а саме: - житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , раніше мала назву «вулиця Лепешинської», змінена рішенням Голови обласної державної адміністрації від 19.05.2016 року №Р-223/0/3-16; земельна ділянка, (право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 012732, виданого 18.10.2012 року управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг на підставі рішення Криворізької міської ради від 23.11.2011 року № 736) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , (раніше мала назву «вулиця Лепешинської», змінена рішенням Голови обласної державної адміністрації від 19.05.2016 року № Р-223/0/3-16. Враховуючи те, що будь-які документи (договір купівлі-продажу, технічний паспорт, державний акт на право власності на земельну ділянку і т.п.), які підтверджують право власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку (на якій він збудований) у Позивача ОСОБА_1 відсутні, оскільки вони знаходяться у Відповідачки ОСОБА_6 . Факт реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомості, підтверджуються витягом з Реєстру нерухомості № 504 від 05.09.2025 року, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 442741425 від 09.09.2025 року (копії витягів додаються до позовної заяви. Що стосується вищевказаного Попереднього договору купівлі-продажу даного житлового будинку та земельної ділянки, будь-які грошові кошти від потенційного покупця ( ОСОБА_7 ) Позивач ОСОБА_1 не отримував. Наскільки відомо останньому, усі розрахунки ОСОБА_8 проводив з Відповідачкою ОСОБА_6 , що підтверджується копіями розписок про отримання останньою грошових коштів від ОСОБА_7 в сумі 100 000 доларів СІЛА - 21.12.2021 року та 20 000 доларів США - 19.06.2023 року (копії розписок додаються до позовної заяви). Враховуючи вищевикладене, а також те, що Відповідачки відмовляється вирішити питання про поділ спільного майна подружжя у добровільному порядку, на даний час у Позивача виникла необхідність у зверненні до Суду для захисту своїх прав та інтересів, шляхом подачі даної позовної заяви про поділ спільного майна подружжя.

Вивчивши матеріали заяви та цивільної справи, суддя встановила таке.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19).

Під час оцінки зазначеної співмірності, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року № 753/22860/17, провадження № 14-88цс20).

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (частина десята статті 150 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 12 липня 2022 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21) вказано, що: "Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів; при цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору; такий вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним".

Подібні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі № 916/10/18, від 13 жовтня 2020 року у справі № 917/273/20, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/16866/20, від 09 червня 2021 року у справі № 10/5026/290/2011(925/1502/20).

Оскільки предметом позову у даній справі є позовні вимоги майнового характеру щодо розподілу майна подружжя, а саме житлового будиноку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який, зареєстровано на ім`я Відповідачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та земельної ділянки (право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛК № 012732, виданого 18.10.2012 року управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг на підставі рішення Криворізької міської ради від 23.11.2011 року № 736), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , то суд приходить до висновку, що застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно є саме тим заходом, який унеможливить ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення позову, та забезпечить можливість ефективного захисту прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі визнання судом прав та інтересів позивача дійсно порушеними.

Відповідно до положень ч.1, 7 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

заяву ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно із забороною його відчуження, а саме на:

- житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який, зареєстровано на ім`я Відповідачки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- земельну ділянку (право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛК № 012732, виданого 18.10.2012 року управлінням Держкомзему у м. Кривий Ріг на підставі рішення Криворізької міської ради від 23.11.2011 року № 736), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

до набрання рішенням по справі за позовом ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя законної сили.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н. О. Сарат