Провадження №2-о/522/528/25
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

01 вересня 2025 року суддя Приморського районного суду міста Одеси Донцов Д.Ю., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Костинюк Ю.Д., 26.08.2025 р. за допомогою електронної системи «Електронний суд», звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме з вимогою: встановити факт належності громадянину Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 , ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт: НОМЕР_2 , виданий 03.04.2025 року в Посольстві Федеративної Республіки Німеччини в Афінах, Греція) Договору купівлі-продажу від 23.12.2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «БВП-ІНВЕСТ», посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою Оленою Володимирівною 23.12.2016 року та зареєстрованого у реєстрі за №3252 та Договору купівлі-продажу від 24.12.2016 року, укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ «БВП-ІНВЕСТ», посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мозолєвою Оленою Володимирівною 24.12.2016 року та зареєстрованого у реєстрі за №3255, котрі підтверджують право власності на нежилу будівлю (павільйон-бар) загальною площею 346.2 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01).

Ознайомившись з матеріалами справи вважаю, що заява підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до вимог ч. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці дійшов висновку, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (п. 53 рішення від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", заява № 28249/95).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

При залишенні заяви без руху, суддя керується положеннями статей 175, 177 ЦПК України, тобто застосовує аналогію закону, так як главами 1 та 2 розділу IV ЦПК України прямо не врегульовано дії судді при подачі до суду заяви, яка не відповідає вимогам ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Правила щодо підсудності цивільних справ, з розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначені в Главі 6 Розділу IV ЦПК України.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Представник заявника обґрунтував звернення до Приморського районного суду м. Одеси, тим що заявник громадянин Німеччини та його майно знаходиться в Приморському районі міста Одеси, заяву про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів на це майно має розглядати Приморський районний суд міста Одеси.

Разом з тим стаття 316 ЦПК України не передбачає правила виключної підсудності, а о отже, як визначено ч. 3 ст. 294 ЦПК України, особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України). Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Відповідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, провадження № 14-567цс18, сформульовано висновок про те, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Враховуючи викладене суд вважає необхідним надати час для усунення недоліків для надання підтвердження місця проживання заявника на території України для визначення підсудності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Інститут залишення заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження по справі.

Враховуючи викладене, залишення даної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про встановлення факту належності правовстановлюючого залишити без руху.

Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків.

Роз`яснити заявнику, що у разі невиконання вимог суду у встановлений термін, заява буде вважатися неподаною і повернена заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Донцов Д.Ю.