Справа № 127/3169/25
Провадження № 22-ц/801/1705/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 рокуСправа № 127/3169/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Берегового О.Ю., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2025 року, ухвалене ОСОБА_2 в м. Вінниці, повне рішення складено 23 травня 2025 року, в цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії,

встановив:

У січні 2025 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі КП ВМР «ВМТЕ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь підприємства заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2023 року по 30 вересня 2024 року включно у розмірі 14 764,93 грн, з яких: 13 749,24 грн сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії; 762,90 грн суми втрат від інфляції; 252,79 грн 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що КП ВМР «ВМТЕ» надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року за №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1023).

Житлове помешкання по АДРЕСА_1 , де зареєстровані та проживають відповідачі, забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 грудня 2020 року №2634 та від 21 липня 2022 року №1447 (із змінами рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18 квітня 2024 року №929), якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «ВМТЕ».

КП ВМР «ВМТЕ» своєчасно, належної якості надає послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачі, порушуючи вимоги п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належним чином не виконували свої зобов`язання за спожиті послуги з постання теплової енергії, у зв`язку з чим в період з 01 листопада 2023 року по 30 вересня 2024 року включно заборгували за надані послуги з постачання теплової енергії 14 764,93 грн.

Відповідачам щомісячно надсилаються платіжні вимоги щодо сплати боргу за отримані житлово-комунальні послуги, зокрема, за послуги з постання теплової енергії, а тому вони усвідомлюють, що є боржниками перед КП ВМР «ВМТЕ».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП ВМР «ВМТЕ» суму заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2023 року по 30.09.2024 року включно, в розмірі 14 764 гривні 93 копійки (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 90 копійки), яка складається із 13 749 гривень 24 копійки сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії; 762 гривні 90 копійок сума втрат від інфляції; 252 гривні 79 копійок 3% річних від простроченої суми заборгованості.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП ВМР «ВМТЕ» 3028 гривень 00 копійок судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги неналежну якість послуг та не враховано актів-претензій, які підтверджують неналежну якість наданих послуг з теплопостачання. У заяві про долучення доказів від 30 квітня 2025 року невірно зазначена адреса об`єкта теплопостачання, що свідчить про непослідовність та неточність у формулюванні позовних вимог. У квартирі відповідача у двох з трьох стояків циркуляція теплоносія відсутня, що свідчить про незабезпечення якості послуги до фактичної точки її споживання. Суд безпідставно відмовив у залученні КП ВМР «Управляюча компанія «Замостя» в якості третьої особи. Позивачем зазначено, що КП ВМР «Управляюча компанія «Замостя» повинна була відновити (провести ремонт) системи опалення в квартирі відповідача, однак доказів на підтвердження проведення цих робіт в матеріалах справи відсутні. Прямих доказів, які б підтверджували факт отримання послуг у заявленому розмірі у позивача відсутні. Відповідач просив не лише відмовити у задоволенні позову, а і зобов`язати позивача зробити перерахунок суми нарахованої заборгованості з урахуванням фактично отриманої теплової енергії. Судом не враховано право споживача на отримання якісних житлово-комунальних послуг та на зменшення розміру плати за послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі чи неналежної якості.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено, що помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мешканцями якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються позивачем.

Отримання відповідачами послуг, що надаються позивачем, додатково підтверджується витягом з реєстру особових рахунків житлового фонду КП ОЦ житлово-комунального господарства м. Вінниці, в якому зокрема зазначено організацію, що обслуговує будинок АДРЕСА_2 , а саме МКП «УК» ЗАМОСТЯ» (а.с. 5).

КП ВМР «ВМТЕ» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов, визначених Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 зі змінами, Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2019 року № 1182 зі змінами.

Приміщення, в якому проживають відповідачі, технічно під`єднане до зовнішніх інженерних мереж та віднесено до зони обслуговування позивача, що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 грудня 2021 року №2634 та від 21 липня 2022 року №1447, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів позивача.

01 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачами було укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Даний договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті КП ВМР «ВМТЕ» (а.с. 7).

Відповідно до оборотної відомості за період з 01 листопада 2023 року по вересень 2024 року включно, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , та розрахунку суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання з врахуванням 3% річних від суми заборгованості за спожиті послуги, по о/р НОМЕР_1 по приміщенню за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2023 року по 30 вересня 2024 року включно становить 14 764 грн. 93 коп., з яких: 13 749 грн. 24 коп. - сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 762 грн. 90 коп. - сума витрат від інфляції; 252 грн. 79 коп. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості (а.с. 5-6).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 4 статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, власник майна повинен нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

З 01 листопада 2021 року почали діяти, зокрема Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води та Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання, укладеними відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» в редакції постанови від 08 вересня 2021 року №1023 та постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» в редакції постанови від 08 вересня 2021 року №1022.

Між сторонами існують правовідносини, які врегульовані вищевказаними Типовими договорами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово - комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово - комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово - комунальних послуг.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази дійшов до правильного висновку про наявність договірних відносин між надавачем послуг та відповідачами, а також про доведеність позивачем наявності у відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, судом не було взято до уваги акти-претензії, які свідчать про неналежну якість наданих послуг з теплопостачання, і що споживач має право на зменшення плати у разі надання послуг неналежної якості.

Вказані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки як встановлено судом першої інстанції, за результатами проведеної перевірки виконавцем комунальної послуги встановлено, що температура теплоносія на подавальному трубопроводі системи теплопостачання становить + 62°С, температура зовні квартири - 2°С. Також додатково зазначено, що з трьох трубопроводів (вертикальних), два в неробочому стані.

Позивач надає відповідачам теплову енергію згідно вимог державних будівельних норм та державних стандартів, температура теплоносія на подавальному трубопроводі системи теплопостачання подається у відповідній якості. Однак прилади опалення в квартирі по АДРЕСА_1 згідно акта-претензії від 23 листопада 2023 року та акта-претензії від 05 лютого 2024 року мають несправність.

Для забезпечення рівномірного розподілу теплової енергії в квартирі АДРЕСА_3 відповідачам необхідно звернутися в МКП «УК «Замостя»» щодо проведення обстеження внутрішньбудинкових мереж теплопостачання, перевірки належної роботи теплового обладнання на предмет відповідності, відремонтувати та у разі необхідності замінити запірну арматуру внутрішньобудинкової системи опалення, відновити теплову ізоляцію на розподільчих трубопроводах, провести поквартирну перевірку на предмет несанкціонованих втручань, а саме демонтаж короткозамкнених ділянок перед опалювальними приладами, заміни трубопроводів зі зменшенням умовного діаметру, збільшення площі тепловіддачі опалювальних приладів, встановлення запірної арматури непередбаченої проектом на житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Несанкціоновані втручання у внутрішньобудинкову систему опалення і гарячого водопостачання призводять до нерівномірного розподілу теплоносія та гарячої води по внутрішньобудинковим мережам, як наслідок до надання не в повному обсязі або зниженої якості послуги з постачання теплової енергії і гарячої води.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що даний спір розглядається судом щодо стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, а не здійснення перерахунку вартості комунальних послуг за період їх надання не в повному обсязі або невідповідної якості, і відповідач не позбавлена права такого звернення.

ОСОБА_1 вказані висновки суду першої інстанції в апеляційній скарзі жодним чином не спростувала.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що невірне зазначення у заяві позивача про долучення доказів від 30 квітня 2025 року адреси місця її проживання - АДРЕСА_4 , замість АДРЕСА_2 , піддає сумніву обґрунтованість претензій позивача саме до неї.

Разом з тим, проаналізувавши зміст вказаної заяви та доданих до неї документів встановлено, що дійсно у цій заяві КП ВМР «ВМТЕ» зазначає про те, що підприємство неодноразово вживало заходів щодо належного забезпечення постачання теплової енергії для мешканців будинку по АДРЕСА_4 , про що свідчать додані до заяви документи.

Із доданих до цієї заяви документів слідує, що обстеження щодо надання послуги з постачання теплової енергії було проведено працівниками КП ВМР «ВМТЕ» за адресою: АДРЕСА_2 . В цих документах зазначено і адресу « АДРЕСА_4 », що є адресою місцязнаходження МКП «УК Замостя», яка уповноважена співвласниками буд. по АДРЕСА_2 , на виконання робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем.

Відтак, КП ВМР «ВМТЕ» допустився описки у згаданій заяві, яка не впливає на вирішення спору по суті.

Відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного не залучення до участі у справі як третьої особи КП ВМР «УК Замостя», оскільки ОСОБА_1 не просила залучити до участі у даній справі КП ВМР «УК Замостя», а лише головного інженера вказаного підприємства ОСОБА_5 ..

Крім того, мотивація такої відмови зазначена судом в ухвалі від 24 березня 2025 року і не спростована скаржником в апеляційній скарзі.

Незрозумілими є доводи скарги з приводу відсутності прямих доказів отримання послуг у заявленому розмірі, оскільки вказана позиція не мотивована скаржником.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушення норм матеріального та процесуального права, то:

- ОСОБА_1 не зазначила, в чому проявилося незабезпечення судом всебічного та повного з`ясування обставин справи та яким саме доказам відповідача суд не надав належної правової оцінки;

- ОСОБА_1 не зазначила, в чому полягає не забезпечення дотримання судом принципів змагальності сторін та рівності всіх учасників судового процесу перед законом;

- ОСОБА_1 не спростувала висновки суду щодо її права на звернення до суду із позовом про здійснення перерахунку заборгованості у разі надання послуг не в повному обсязі чи неналежної якості;

- ОСОБА_1 не зазначила, які саме положення мав взяти суд щодо порядку оформлення та розгляду претензій споживачів щодо якості послуг, а саме посилання на статті постанови КМУ від 21 серпня 2019 року №830 без проектування їх на спірні правовідносини не береться апеляційним судом до уваги;

- ОСОБА_1 не зазначила, як саме не врахування судом точки приєднання та зони відповідальності, визначених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року №219, впливає на висновки суду;

- ОСОБА_1 не зазначила, в чому полягає невірність застосування судом норм щодо сутності договору приєднання та його укладення за фактичним отриманням послуг без врахування аспектів якості послуг.

Решта доводів апеляційної скарги не впливають на висновки суду першої інстан6ції та не є підставою для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк