Провадження №2-з/359/140/2025
УХВАЛА

Іменем України

17 вересня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Журавський В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

В вересні 2025 року ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з вказаною заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161, а також заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження чи обтяження майна вказаного майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , вказав на те, що до Бориспільського міськрайонного суду Київської області пред`явлений позов з вимогою про визнання права власності на частину об`єкту нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Предметом спору у даній справі є 1/3 частина самовільно побудованого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161. При цьому, метою забезпечення позову представник заявника зазначив охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення подальшого реального та ефективного виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача.

За правилами ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

Встановлено, що 15 вересня 2025 року ОСОБА_2 пред`явила до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов, яким просить визнати за нею право власності на 1/3 частину самочинно побудованого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , а також скасувати рішення: приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. від 19 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; рішення приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. від 29 серпня 2018 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 ; рішення приватного нотаріуса КМНО Лапкевич Т.В. від 29 липня 2025 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім цього, ОСОБА_2 просила застосувати наслідки нікчемності до договору дарування житлового будинку, укладеного 29 серпня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , та до договору купівлі-продажу від 29 липня 2025 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Процесуальні правовідносини регулюються гл.10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви.

Відповідно до положення ч.1 ст.152 ЦПК заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом .

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 07 лютого 2014 року також роз`яснив, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

З Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку, який розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки площею 0,1242 га з кадастровим номером :01:007:0161, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом правового висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Разом з цим, представником заявника ОСОБА_1 не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про можливі недобросовісні дії з боку відповідача, спрямовані на перешкоджання виконання майбутнього рішення суду.

Так, в заяві про забезпечення позову міститься лише посилання на диспозицію норми ст.149 ЦПК України про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Однак відсутні відповідні докази, які дають підстави вважати обґрунтованим припущення про те, що ОСОБА_3 має намір або здійснює дії, спрямовані, зокрема на відчуження належного йому на праві власності об`єкта нерухомого майна.

Подана заява не містить достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення пред`явленого позову. Зокрема, чинний ЦПК України не покладає обов`язку на суд під час розгляду заяви про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а виключно запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому, суд вважає за необхідне вказати, що забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження прав ОСОБА_3 , так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав та інтересів ОСОБА_2 не встановлений.

Встановлено, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161 розташований житловий будинок загальною площею 256,3 кв.м., житловою площею 177,2 кв.м., а також господарський блок літера «Б», погріб літера «В», навіс літера «Г», колонка літера «К», колонка літера «М», яма вигрібна літера «Л», огорожа №1-3, хвіртка, ворота.

Тоді як предметом пред`явленого позову є виключно 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . В той час як даною заявою представник заявника ОСОБА_1 просить накласти арешт та встановити заборону на вчинення будь-яких дій щодо відчуження, розпорядження чи обтяження всього майна, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :01:007:0161. Зазначена обставина свідчить, що заходи забезпечення позову, які пропонує вжити представник заявника ОСОБА_1 , не є співмірними вимогам пред`явленого позову.

Виходячи з оцінки доводів представника заявника ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову та доказів, наданих в обґрунтування таких доводів, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.81, ч.1 та ч.2 ст.149, п.1, п.2 ч.1, ч.3 ст.150, ч.1 ст.152, п.3 ч.1ст.353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський