Справа № 450/1844/24 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д. А.
Провадження № 22-ц/811/3698/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Підлужного В.І.

з участю: ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника Сдужби у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області Іванової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ріщення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення способу участі баби у вихованні, спілкуванні та побаченні з внучкою.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 листопада 2020 року її дочка ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , у якому у них народилася дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу смерті дочки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач чинить їй перешкоди у побаченні з внучкою, забороняє приїжджати до дитини та ігнорує телефонні дзвінки, не даючи в повній мірі спілкуватися з внучкою та брати участь у її вихованні, чим завдає їй душевних страждань та переживань. Зазначає, що хоче брати участь у вихованні внучки, її матеріальному забезпеченні, допомагати відповідачу її утримувати, однак відповідач не бажає її присутності у відносинах з дитиною, штучно створюючи такі обставини, які перешкоджають їм зустрічатися. Спільний відпочинок дитини з бабою протягом 15 днів влітку та 10 діб на зимових канікулах відповідатиме інтересам дитини, а святкування дня народження дитини на наступний день та святкування дня народження баби та діда може відбуватися виключно за згодою дитини та попереднім погодженням з відповідачем. Спілкування з внучкою буде сприяти повноцінному її вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростання під опікою та відповідальністю як батька, так і баби, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні, а батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з ними, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї, зокрема, з дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

З наведених підстав просить визначити способи участі ОСОБА_1 у вихованні, спілкуванні та побаченні з внучкою ОСОБА_5 , дотримуючись режиму харчування, розвитку, відпочинку та стану її здоров`я, в наступному порядку:

-систематичне побачення в перших числах з 01 по 10 кожного другого місяця за місцем проживання ОСОБА_5 або за місцем перебування позивача;

-спільний відпочинок дитини та баби влітку впродовж 15 календарних днів за погодженням із батьком дитини дати та місця проведення відпочинку, не пізніше ніж за два тижні з можливістю виїжджати за кордон;

-спільний відпочинок дитини та баби на зимових канікулах впродовж 10 календарних днів та за погодженням із батьком дитини дати та місця проведення відпочинку, не пізніше ніж за два тижні з можливістю виїжджати за кордон;

-на другий день після дня народження внучки мінімуму на три години, час по узгодженню із батьком;

-необмежене (24 години на добу) особисте спілкування позивача із внучкою через смартфон, обладнаний функцією та програмним забезпеченням відеодзвінка за допомогою інтернет програм (Скайп, Вайбер, Вотсапп, Телеграм).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення способу участі бабці у вихованні, спілкуванні та побаченні з внучкою задоволено.

Визначено способи участі позивача ОСОБА_1 у вихованні, спілкуванні та побаченні з внучкою ОСОБА_5 дотримуючись режиму харчування, розвитку, відпочинку та стану її здоров`я, в наступному порядку:

- систематичне побачення в перших числах (з 01 по 10) кожного другого місяця за місцем проживання ОСОБА_5 або за місцем перебування позивача;

- спільний відпочинок дитини та бабусі влітку впродовж 15 календарних днів за погодженням із батьком дитини дати та місця проведення відпочинку, не пізніше ніж за два тижні з можливістю виїжджати за кордон;

- спільний відпочинок дитини та бабусі на зимових канікулах впродовж 10 календарних днів та за погодженням із батьком дитини дати та місця проведення відпочинку, не пізніше ніж за два тижні з можливістю виїжджати за кордон;

- на другий день після дня народження онуки мінімум на три години, час по узгодженню із батьком;

- необмежене (24 години на добу) особисте спілкування позивача із онукою через смартфон обладнаний функцією та програмними забезпеченням відеодзвінка за допомогою інтернет програм (Скайп, Вайбер, Вотсапп,Телеграм).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 ,в апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі посилається на те, що він не чинить жодних перешкод у спілкуванні позивача з внучкою, однак позивач приїжджає до дитини без попередження, не узгоджуючи часу зустрічі, створюючи при цьому конфліктні ситуації, які негативно впливають на психіку малолітньої дитини. Зазначає, що живе та працює в Чехії, тому спільний відпочинок позивача з дитиною впродовж 15 календарних днів є неможливим, враховуючи те, що канікули в дитини є нетривалими і йому, як батьку дитини, також необхідно провести спільний відпочинок з дитиною, а також бабусі по лінії батька. Необмежене (24 години на добу) особисте спілкування позивача з онукою через смартфон, обладнаний функцією та програмним забезпеченням відео дзвінка негативно вплине на здоров`я дитини, яка відповідно до свого віку повинна дотримуватися режиму дня, режиму сну, навчатися, спілкуватися з друзями, відвідувати гуртки, гуляти на свіжому повітрі тощо. Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками та брати участь у їх вихованні, а передумовою для звернення до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні та вільному спілкуванні дитини є чинення перешкод батьком, однак матеріали справи не містять жодного доказу чинення ним перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною. Крім того, матеріали справи не містять висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, незважаючи на те, що наявність такого висновку під час розгляду позовних вимог про визначення порядку спілкування з внучкою є обов`язковою. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, оскільки він перебуває за межами України і не зможе з`явитися в судове засідання, про те, коли перебуватиме в Україні, суд не повідомив.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Враховуючи тривалий розгляд справи, те, що учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, явка в суд апеляційної інстанції не є обов`язковою, у справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, доводи щодо незаконності та не обґрунтованості оскаржуваного рішення суду зазначені апелянтом в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника Служби у справах дітей Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області Іванової Я.М. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував те, що стаття 257 СК України передбачає право на спілкування баби із внучкою та право брати участь у її вихованні, спілкуватися з нею, а відтак надаючи оцінку запропонованим позивачкою способам участі у вихованні, спілкуванні та побаченні з внучкою, вважав, що такі у повній мірі відповідають інтересам як баби, так і внучки, а також є достатнім для забезпечення участі баби у вихованні внучки.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2020 було укладено шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка пісдя державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.11.2020 виданим Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис №214.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04.03.2021 Генеральним консульством України у Стамбулі, актовий запис №6.

Батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04.03.1998, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Червонограда Львівської обл., актовий запис №138.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивач є бабою малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач ОСОБА_3 , який є батьком дитини ОСОБА_5 , яка є її внучкою, виїхавши з нею за межі України, перешкоджає їхньому спілкуванню, її участі у вихованні внучки.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25.11.2014). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05.03.2019).

Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23.09.1994, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16.07.2015, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12.07.2016).

Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до вимог статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення частини другої та третьої статті 257 СК України свідчить про те, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків, правнуків, який проявляється в: 1) покладення обов`язку на батьків та інших осіб,з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; 2) закріплені права баби,діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні з внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За змістом статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

За правилами статті 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Баба та дід, як по лінії батька, так і по лінії матері, є родичами дітей, а батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки на основі поваги до прав дитини та її людської гідності.

Перешкоджання позивачу у здійсненні її права щодо участі у вихованні внучки, спілкування з нею, може позбавити дитину родинних зв`язків з бабою, любові та турботи з боку останньої, що суперечить приписам Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.

При визначенні способу участі баби у вихованні внучки, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дитини, у відповідності до вимог та норм СК України, суд врахував вік дитини, можливий щотижневий розпорядок дня дитини, індивідуальні потреби дитини такого віку, прихильність один до одного, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини.

Твердження апелянта про те, що він не чинить перешкод у спілкування баби з онукою, у її вихованні, спростовуються поясненнями представника Служби у справах дітей Давидівської сільської ради, яка повідомила про конфліктну ситуацію між сторонами з приводу того, що відповідач не допускає бабу до спілкування з онукою, з приводу чого позивач зверталася до Служби у справах дітей та їй було рекомендовано звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 зазначає про те, що він не чинить перешкод позивачу у вихованні внучки, у спілкуванні з нею, а причиною конфліктних ситуацій є те, що позивач приїзджає до дитини в неузгоджений час, а відтак не заперечує щодо їх спілкування за попереднім узгодженням часу та місця спілкування.

Батько дитини, ОСОБА_3 , стверджуючи про те, що він не чинить перешкод у спілкуванні баби з внучкою, не надав суду належних та допустимих доказів, на підтвердження цих обставин, на підтвердження тієї обставини, що ним створювалися умови для можливого спілкування баби з внучкою, і що таке спілкування баби з внучкою мало місце.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції врахував те, що позивач бажає спілкуватись з внучкою, підтримувати з нею родинні відносини, приймати участь у її вихованні, а також врахував відсутність обставин, які б могли бути підставою для усунення позивача від спілкування з внучкою, а також відсутність негативного впливу баби на внучку.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивачки з дитиною негативно впливатиме на дитину, буде перешкоджати нормальному її розвитку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов до переконання, що спілкування позивача із внучкою буде сприяти повноцінному її вихованню, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, дитина розумітиме, що зростатиме під опікою і відповідальністю як батька, так і баби, що забезпечить її зростання та виховання в любові як батька, так і баби, в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості.

На думку колегії суддів спілкування дитини, ОСОБА_5 , з бабою, ОСОБА_1 , буде відповідати найкращим інтересам дитини, якими є збереження її зв`язків із сім`єю по лінії її матері.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 зверталася до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області із завою про встановлення порядку участі у спілкуванні з малолітньою внучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає разом з батьком, ОСОБА_3 , у відповідь на яку їй рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання участі у спілкуванні з малолітньою онукою ОСОБА_5 .

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом справи що стосується інтересів дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган піки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи доводи апелянта, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, суд звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про надання письмового висновку органу опіки та піклування щодо визначення участі баби, ОСОБА_1 , у вихованні та спілкуванні з онукою, ОСОБА_5 , місце реєстрації дитини АДРЕСА_1 .

Служба у справах дітей Давидівської сільської ради листом від 29 травня 2025 року повідомила про те, що «лист Львівського апеляційного суду було розглянуто на черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області. На основі отриманих відомостей, згідно Акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , складеного Службою у справах дітей Давидівської сільської ради від 22.05.2025 року, умови проживання добрі, в будинку створені умови для проживання дитини, зі слів ОСОБА_9 ,її син, ОСОБА_3 разом з дочкою ОСОБА_5 , перебуває за кордоном (у Чеській республіці), коли повернеться, їй невідомо. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи вагомих підстав на основі вищевказаного акту та відсутності можливості об`єктивно зафіксувати думку батька не було змоги. Комісія з питань захисту прав дитини Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області не може надати об`єктивного висновку для визначення способу участі бабці у вихованні, спілкуванні та побаченні з онукою, так як ОСОБА_3 разом з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває за межами України».

А відтак, висновок органу опіки та піклування Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області відсутній, і такий із підстав, зазначених у листі Служби у справах дітей Давидівської сільської ради №01-23/120 від 29 травня 2025 року, не може бути наданий у зв`язку з відсутністю батька дитини, ОСОБА_3 за місцем реєстрації та проживанням його разом з донькою, ОСОБА_5 , за межами України та за відсутності інформації про їх повернення в Україну, що перешкоджає з`ясуванню думки з батька з приводу часті баби у вихованні та спілкуванні з внучкою.

Суд першої інстанції надав оцінку запропонованим позивачем способам участі у вихованні, спілкуванні та побаченні з внучкою та дійшов висновку, що такі у повній мірі відповідають інтересам як баби, так і внучки, а також є достатніми для забезпечення спілкування баби з внучкою та участі баби у її вихованні.

Визначаючи способи участі баби у вихованні внучки, у спілкуванні з нею, суд визначив, що спілкування ОСОБА_1 з внучкою має відбуватися в тому числі і за попереднім погодженням з батьком дитини не пізніше, ніж за два тижні, що спростовує доводи апелянта в цій частині.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який, враховуючи вищевикладене, вимоги Конвенції про права дитини, положення статей 159, 257 СК України, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування баби із внучкою та участь у її вихованні, враховуючи бажання позивачки брати участь у вихованні внучки та спілкуватися з нею, і що таке спілкування відповідатиме найкращим інтересам дитини, не суперечитиме інтересам дитини, оскільки протилежного судом не встановлено, дійшов висновку про задоволення позову.

Визначаючи способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з онукою, ОСОБА_5 , суд першої інстанції визначив «необмежене (24 години на добу) особисте спілкування позивача із онукою через смартфон обладнаний функцією та програмними забезпеченням відеодзвінка за допомогою інтернет програм (Скайп, Вайбер, Вотсапп,Телеграм).

Враховуючи вік дитини, те, що дитині потрібен час для відпочинку, враховуючи режим дня та відпочинку, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що спілкування баби з внучкою не може бути необмеженим, протягом 24 годин на добу, а відтак рішення суду в цій частині слід змінити, зазначивши, що особисте спілкування позивача із внучкою через смартфон обладнаний функцією та програмними забезпеченням відеодзвінка за допомогою інтернет програм (Скайп, Вайбер, Вотсапп,Телеграм) є можливим на протязі дня з дотриманням режиму дня та режиму сну.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Оскільки задовольняючи позов, суд першої інстанції встанговив, що ОСОБА_3 чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні внучки, ОСОБА_5 , що свідчить про наявність спору, вимога апеляційної скарги про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішенняє:1)неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2)недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3)невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;4)порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2024 рокув частині визначення способу спілкування ОСОБА_1 з внучкою ОСОБА_5 «необмежене (24 години на добу) особисте спілкування позивача із онукою через смартфон обладнаний функцією та програмним забезпеченням відеодзвінка за допомогою інтернет програм (Скайп, Вайбер, Вотсапп, Телеграм)» - змінити та зазначити спосіб спілкування ОСОБА_1 з внучкою ОСОБА_5 - «особисте спілкування баби із внучкою через смартфон, обладнаний функцією та програмним забезпеченням відеодзвінка за допомогою інтернет програм (Скайп, Вайбер, Вотсапп, Телеграм) протягом дня з дотриманням режиму дня та режиму сну».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 05.09.2025 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк