ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 522/10656/21

провадження № 61-10056св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`я Юріївна, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бочевар Михайло Петрович, на рішення Приморського районного суду м. Одеси,

у складі судді Свяченої Ю. Б., від 04 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Лозко Ю. П., Кострицького В. В., Назарової М. В., від 04 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності та поновлення реєстрації права власності за первинним власником.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , якій належала квартира

АДРЕСА_1 , і він є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 .

3. Відповідно до кредитного договору від 24 січня 2014 року

№ 73-100/01/14, укладеного між ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_4 , кредитор надав позичальнику кредит в сумі 640 000 грн, строком на 120 місяців з 24 січня 2014 року по 23 січня 2024 року. Згідно з пунктом 1.5. зазначеного договору, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, надано квартиру

АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .

4. На виконання вимог кредитного договору, між ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 27 січня 2014 року

№ 493, предметом якого є зазначена квартира.

5. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 28 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Фінбанк» та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги за договором іпотеки від 27 січня 2014 року перейшло до

ПАТ «Платинум Банк».

6. 01 березня 2018 між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_5 були укладені договори № 87К та № 87і про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договором.

7. 02 квітня 2018 року, відповідно до договорів купівлі-продажу прав вимоги ОСОБА_5 відступив ОСОБА_2 права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договором.

8. На підставі цих документів, а також повідомлення-вимоги, направлених на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора Холоднобалківськоїсільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д. Ю., яка 03 липня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

9. Водночас, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси

від 31 жовтня 2017 року у справі № 522/19739/17 на квартиру було накладено арешт, відомості про який на момент реєстрації права власності за ОСОБА_2 містились в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

10. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд

- скасувати рішення державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д. Ю. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 32325685 від 03 липня 2019, індексний номер 44705270 від 10 липня

2019 року, припинивши право власності ОСОБА_2 на квартиру;

- встановити, що рішення суду є підставою для поновлення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру, номер запису про право власності 4368826 від 22 січня 2014, індексний номер 10198987 від 23 січня 2014.

Короткий зміст оскаржених судових рішень

11. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня

2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 04 червня 2024 року, позов задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 77,3 кв. м, та припинено право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру. Поновлено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 .

12. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 є протиправною, оскільки наявність у державному реєстрі запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бочевар М. П., просить скасувати рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 04 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 04 червня 2024 року, ухваливши нове судове рішення про відмову в позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. 13 липня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат

Бочевар М. П. подав касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 червня 2024 року.

15. Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у листопаді 2024 року надійшли до Верховного Суду.

16. Ухвалою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. Підставою касаційного оскарження судових рішень ОСОБА_2 ,

зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17, від 08 червня 2021 року

у справі № 346/1305/19, у постановах Верховного Суду від 27 листопада

2019 року у справі № 331/3944/18, від 12 грудня 2019 року у справі

№ 923/880/18, від 04 листопада 2020 року у справі № 761/31581/19,

від 10 лютого 2021 року у справі № 686/1953/13-ц, від 04 березня 2021 року

у справі № 2-6875/10, від 13 жовтня 2021 року у справі № 2-5285/10,

від 16 серпня 2023 року у справі № 753/2627/20 (пункт 1 частини другої

статті 389 ЦПК України).

18. З посиланням на пункт 7 частини 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон України № 1952-IV), вказує, що оскільки вона є іпотекодержателем та нею було дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання у власність предмета іпотеки, то наявність зареєстрованого обтяження речових прав на спірне нерухоме майно, що виникло після реєстрації іпотеки, не може бути підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки.

19. Стверджує, що судами попередніх інстанцій не було надано правової оцінки її доводам щодо надання державному реєстратору повного пакету документів, необхідного для прийняття рішення про державну реєстрацію права власності.

20. Зауважує, що судами не надано оцінку тому факту, що державна реєстрації права власності не може бути поновлена за померлою особою, яка не є стороною у справі, а вимоги про поновлення права власності за попереднім власником не є належним способом захисту прав, які позивач вважає порушеними.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

21. У вересні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

22. Вважає рішення державного реєстратора протиправним і таким, що прийнято за відсутності документів, необхідних для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, зокрема оцінки предмета іпотеки, доказів надсилання боржнику повідомлення про усунення порушення кредитного договору за адресою реєстрації місця проживання, зазначеної у договорі. Зауважує, що опис вкладення поштового відправлення, яким надсилались вимоги про усунення порушень кредитного договору, не місять ані відбитку календарного штемпеля, ані номеру поштового відправлення.

23. Зазначає, що на момент реєстрації права власності на предмет іпотеки була відсутня можливість реєстрації права власності за іпотекодержателем - фізичною особою. Звертає увагу на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності зареєстрованого обтяження. Наполягає на тому, що розширене тлумачення пункту 7 частини 4 статті 24 Закону України

№ 1952-IV та поширення дії цієї норми на фізичних осіб суперечитиме її буквальному змісту.

Обставини справи, встановлені судами

24. ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу

від 03 листопада 2001 року, належала квартира

АДРЕСА_2 .

25. Відповідно до кредитного договору № 73-100/01/14 від 24 січня

2014 року ПАТ «Фінбанк» надало ОСОБА_4 кредит в сумі 640 000 грн.

26. Згідно з підпунктом 1.5.1. пункту 1.5. кредитного договору, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, позичальник надає: двокімнатну квартиру

АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

27. Відповідно до договору поруки № 73-100/01-14/1 від 24 січня 2014 року, укладеного між ПАТ «Фінбанк», ОСОБА_1 (поручитель) та

ОСОБА_4 , поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року, укладеним між кредитором та боржником.

28. Згідно з договором іпотеки від 27 січня 2014 року, укладеного між

ПАТ «Фінбанк» та ОСОБА_3 , цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня

2014 року.

29. Згідно з пунктом 1.3. договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира

АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності.

30. Згідно з пунктом 6.1. договору іпотеки, цей пункт договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке надає право іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки, на підставі цього договору, одним із шляхів: 6.1.1. продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; 6.1.2. прийняття предмета іпотеки у власність, в порядку, визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

31. Відповідно до договорів про відступлення права вимоги від 28 липня 2015 року, укладених між ПАТ «Фінбанк» та ПАТ «Платинум Банк», право вимоги зокрема за іпотечним договором від 27 січня 2014 року набув

ПАТ «Платинум Банк».

32. Згідно з договорами про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги

від 01 березня 2018 року, ПАТ «Платинум Банк» відступив ОСОБА_5 права вимоги по кредитному договору, договору поруки та договору іпотеки.

33. Згідно з договорами купівлі-продажу права вимоги, укладених 02 квітня 2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , права вимоги за кредитним договором, договором поруки та договором іпотеки перейшли до ОСОБА_2 .

34. 03 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулась із повідомленням-вимогою до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про виконання зобов`язань за кредитним договором № 73-100/01/14 від 24 січня 2014 року, а також за іпотечним договором від 27 січня 2014 року.

35. Згідно з листом Державного підприємства спеціального зв`язку Одеський обласний вузол спеціального зв`язку № 75 від 07 травня 2018 року, вказані повідомлення-вимоги не були отримані через відмову від отримання одержувачами.

36. 03 липня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д. Ю. із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру за АДРЕСА_1 .

37. Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

від 10 липня 2019 року № 47705270, державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д. Ю. вирішила провести державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 , за ОСОБА_2 .

38. У матеріалах реєстраційної справи № 01, на момент прийняття оспорюваного рішення про державну реєстрацію права власності, містився документ-довідка: Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, індексний номер документа 173247317 від 10 липня 2019 року час 11:04:08, здійсненого за адресою об`єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1 , у якій в розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, номер запису: 23677669

від 07 листопада 2017 року, містився запис про обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, підстава виникнення обтяження: ухвала суду, серія та номер: 522/19739/17, виданий 31 жовтня 2017 року, видавник: Приморський районний суд м. Одеси.

39. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня

2017 року у справі № 522/19739/17 за позовом ОСОБА_3 до

ПАТ «Платинум Банк» про визнання недійсним договору іпотеки було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому цей арешт було скасовано ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року, а позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

40. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

41. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

42. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

43. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

44. Частинами першою та четвертою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

45. За змістом статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час звернення іпотекодержателем стягнення на квартиру) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

46. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядку № 1127),

в редакції, чинній на час звернення іпотекодержателем стягнення на квартиру, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

47. У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 201/15228/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до 26 лютого 2020 року Порядок № 1127 не передбачав подання державному реєстратору звіту про оцінку предмета іпотеки, проте така вимога передбачалася у частині третій статті 37 Закону України «Про іпотеку», що має вищу юридичну силу та відповідно до якої іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, й зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною, тому іпотекодержатель зобов`язаний надати державному реєстратору документ про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ним.

Підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. До таких порушень належить, зокрема й ненадання експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.

48. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 24 Закону України

№ 1952-IV (тут і далі в редакції, чинній на час звернення іпотекодержателем стягнення на квартиру) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

49. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору (пункт 5 частини першої статті 2 Закону України № 1952-IV).

50. Згідно з пунктом 7 частини четвертої статті 24 Закону України № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

51. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», що був чинним на момент звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідній редакції, вказано, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

52. У розглядуваній справі суди попередніх інстанцій, встановивши, що арешт, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси

від 31 жовтня 2017 року у справі № 522/19739/17 за позовом

ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним,на квартиру на момент проведення оспорюваної реєстраційної дії про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем - фізичною особою був чинним і відомості про обтяження були внесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

53. При цьому апеляційний суд правильно вказав, що оскільки

ОСОБА_2 не має та не може мати статусу фінансової установи, передбачене пунктом 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV виключення із загального правила, на неї не розповсюджується.

54. Приписи пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV в цій частині є чіткими та недвозначними, ними передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно саме іпотекодержателем - фінансовою установою.

55. Колегія суддів також звертає увагу на той факт, що законодавець, викладаючи Законом України від 22 лютого 2024 року № 3588-ІХ в новій редакції пункт 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV, залишив без змін формулювання «іпотекодержателем - фінансовою установою», як одну з умов застосування передбачених у ньому виключень із загального правила пункту 6 частини першої цієї статті.

56. З огляду на викладене колегією суддів не встановлено підстав для поширення приписів пункту 7 частини четвертої статті 24 Закону № 1952-IV на ОСОБА_6 .

57. Верховний Суд також враховує, що накладений у справі № 522/19739/17 арешт на предмет іпотеки скасовано ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 грудня 2021 року, а отже ОСОБА_2 не позбавлена можливості реалізувати свої права іпотекодержателя у передбаченому законом порядку.

58. Колегія суддів відхиляє посилання заявниці на те, що нею було дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та надано державному реєстратору повний пакет документів.

59. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року витребувано копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.

60. З наданих суду матеріалів реєстраційної справи вбачається, що державному реєстратору не було надано звіт про оцінку предмета іпотеки, а надане повідомлення (вимога) про усунення порушень була надіслана божнику - ОСОБА_4 з порушенням умов кредитного договору на адресу іпотечного майна, тоді як за умовами договору кредиту було погоджено, що повідомлення боржнику надсилаються за зазначеними сторонами адресами, тобто у даному випадку за адресою: АДРЕСА_4 (пункт 7.2. договору).

61. У повідомлені про усунення порушень, направленому ОСОБА_4 , зазначена як вказана нею адреса у кредитному договору, так і адреса іпотечного майна, проте державному реєстратору надано тільки опис вкладення про направлення повідомлення за адресою іпотечного майна та відповідь Державного підприємства спеціального зв`язку Одеський обласний вузол спеціального зв`язку № 75 від 07 травня 2018 року про відмову адресата отримати поштове направлення також за адресою іпотечного майна.

62. Посилання заявниці щодо неправильно обраного позивачем способу захисту, є помилковими, оскільки задоволені судами позовні вимоги призводять до відновлення становища, яке існувало до порушення.

63. З огляду на встановлені судами обставини, їх висновки по суті вирішення спору не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17, від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, у постановах Верховного Суду

від 27 листопада 2019 року у справі № 331/3944/18, від 12 грудня 2019 року

у справі № 923/880/18, від 04 листопада 2020 року у справі № 761/31581/19, від 10 лютого 2021 року у справі № 686/1953/13-ц, від 04 березня 2021 року

у справі № 2-6875/10, від 13 жовтня 2021 року у справі № 2-5285/10,

від 16 серпня 2023 року у справі № 753/2627/20, на які заявниця посилалась

у касаційній скарзі.

64. Державний реєстратор Сурай Д. Ю. судові рішення у розглядуваній справі в касаційному порядку не оскаржує.

65. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

66. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija

v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

67. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.

68. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Бочевар Михайло Петрович, залишити без задоволення.

2. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 04 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович