Провадження 2/127/2677/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2025 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
Договір є змішаним, містить елементи різних договорів, позичальнику надано послуги з кредитування та з видачі та обслуговування картки.
Заява-анкета про надання банківських послуг, тарифи банку, паспорт споживчого кредиту, що підписані позичальником, є невід`ємною частиною кредитного договору та договору про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток та усіх додатків до нього (п. 2 договору).
Звернувшись до банку 15.09.2018 року підписавши договір про надання споживчого кредиту, безумовно прийнявши пропозицію банку, відповідач погодився, що договір разом із правилами, тарифами, публічним договором є невід`ємною його частиною, погодився з ними, зобов`язався належно та неухильно їх виконувати.
Банк виконав свої зобов`язання. Відповідач отримав кредитні кошти та деякий час здійснював погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачкавнесла 23.04.2021року. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на день відступлення права вимоги становить 45 839, 25 грн.
Дана сума складається з заборгованості по тілу кредиту 26 000 грн., заборгованості по процентам 19 839, 25 грн.
11.03.2025 року позивач надіслав відповідачці вимогу про погашення кредитної заборгованості. Вимогу відповідачка не отримала, вона була повернута за відмовою адресата в отриманні.
Заборгованість відповідачка не погасила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Керівник ТОВ «Брайт Інвестмент» - Кириченко О.М. в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Договір є змішаним, містить елементи різних договорів, позичальнику надано послуги з кредитування та з видачі та обслуговування картки.
Заява-анкета про надання банківських послуг, тарифи банку, паспорт споживчого кредиту, що підписані позичальником, є невід`ємною частиною кредитного договору та договору про видачу та обслуговування міжнародних пластикових карток та усіх додатків до нього (п. 2 договору).
Звернувшись до банку 15.09.2018 року підписавши договір про надання споживчого кредиту, безумовно прийнявши пропозицію банку, відповідачка погодилась, що договір разом із правилами, тарифами, публічним договором є невід`ємною його частиною, погодилась з ними, зобов`язалась належно та неухильно їх виконувати.
ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути кредит 5 799 грн. (строк кредитування 24 міс.), сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі, визначені договором та Графіком платежів. Крім того, відповідачка отримала кредитну картку НОМЕР_1 , строком дії до 05/21, про що надала банку розписку.
Процентна ставка фіксована, її розмір, додаткові платежі визначені, зокрема в паспорті споживчого кредиту.
Відповідачка отримала кредитні кошти та деякий час здійснювала погашення кредитної заборгованості. Останній платіж відповідачка здійснила 23.04.2021 року.
Однак, в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на день відступлення права вимоги становить 45 839, 25 грн.
Дана сума складається з заборгованості по тілу кредиту 26 000 грн., заборгованості по процентам 19 839, 25 грн.
11.03.2025 року позивач надіслав відповідачці вимогу про погашення кредитної заборгованості. Вимогу відповідачка не отримала, вона була повернута за відмовою адресата в отриманні.
Заборгованість відповідачка не погасила, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Згідно ч.1, ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Дана сума складається з заборгованості по тілу кредиту 26 000 грн., заборгованості по процентам 19 839, 25 грн.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. згідно платіжної інструкції № 319 від 25.04.2025 року (а.с. 6). Вказану суму на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Заявляючи про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі представник позивача не надав суду жодних доказів їх понесення, тому в задоволенні вимог щодо розподілу витрат на правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 04 вересня 2025 року.

Суддя: