Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 серпня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі Боті О.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Жденіївської селищної ради Мукачівського району про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду із вищевказаним позов до відповідача ОСОБА_3 , зазначивши третьою особою Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Жденіївської селищної ради Мукачівського району, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позивачка посилається на те, що між сторонами 11 лютого 2010 року укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син - ОСОБА_6 та ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народилася донька - ОСОБА_7 . Зазначає, що шлюб було розірвано, а також за судовим рішенням стягуються аліменти на дітей. Зазначає, що фактично батько дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не бере участі у вихованні дітей та ухиляється від обов`язків по їх вихованню з 23 липня 2022 року (відколи ми разом не проживаємо), не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням тощо, не вживає заходи по забезпеченню здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. Цим займаюся лише позивачка та її чоловік ОСОБА_10 . Також допомагають 2 її старші доньки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Аліменти в добровільному порядку відповідач не платить, тому такі стягувалися органами державної виконавчої служби в примусовому порядку. Також батько не допомагає в натуральній формі, не забезпечує дітей ні одягом, ні взуттям, ні ліками , ні іграшками, ні засобами гігієни, ні шкільним приладдям тощо. Тобто стосунки з дітьми батько не підтримує. Зазначає, що організувала та водить в навчальний заклад і забирає дітей вона. Все шкільне приладдя та одяг для школи, взуття, підручники тощо придбала вона та її чоловік.

Стверджує, що відповідач самовільно залишив військову частину, чим також подав дітям дуже поганий приклад, адже втік з військової служби під час воєнного стану в країні, тобто коли Батьківщина потребує посиленого захисту. Вказує, що відповідач наразі живе в своє задоволення, їх спільні знайомі його неодноразово бачать на території м. Ужгорода та Ужгородського району в стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що тривалий час намагалася зберегти сім`ю, але відповідач зловживав спиртним. Нехтував сім`єю. Не забезпечував її з дітьми та не турбувався, щоб зберегти шлюб, пиячив. З 23.07.2022 відповідач залишив її з дітьми і поїхав жити в с. Розівка Ужгородського району, залишивши її з дітьми без жодної копійки та без засобів до існування. З того часу він як батько не бере участі у вихованні дітей та їх житті взагалі.

Вказує, що з початку 2023 року проживає однією сім`єю як чоловік і жінка з ОСОБА_10 , який повністю замінив дітям батька. Діти позиціонують його як тата та називають його татом.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом виклику через вебпортал Судова влада України, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В судове засідання представник третьої особи Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Жденіївської селищної ради Мукачівського району не з`явився, однак в матеріалах справи наявний висновок.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, зі згоди сторони позивача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

11 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду за актовим записом №48. (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.02.2010 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 .

У шлюбі у подружжя народилося двоє дітей.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане 14 жовтня 2011 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; в графі «Батько» вказано « ОСОБА_3 », в графі «Мати» зазначено « ОСОБА_1 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане 20 січня 2015 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 ; в графі «Батько» вказано « ОСОБА_3 », в графі «Мати» зазначено « ОСОБА_1 ».

У відповідності до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 грудня 2022 року (справа №308/15952/22) ОСОБА_3 та ОСОБА_16 розірвали шлюб.

20 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві за актовим записом №400. (Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 від 20.08.2024 видане відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції).

Згідно з довідок від 06.11.2025 №6 та №7 та характеристик, наданих Жденіївським ОЗЗСС І-ІІІ ступенів Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, діти навчаються в даному навчальному закладі, батько дітей, ОСОБА_3 , не приймає участі у вихованні дітей, не приводить та не забирає із школи, не відвідує батьківських зборів, не цікавиться життям дітей.

Відповідно до інформації про розмір сплачених аліментів від 03.07.2024 №8- 69686384/24 ОСОБА_17 має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 59582, 79 грн.

Згідно з виконавчим листом №308/11827/15-ц від 22.11.2015 ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 за період з вересня 2023 року по 31.10.2024.

Громадянин ОСОБА_3 в зв`язку з введенням воєнного стану був мобілізований та проходив службу у військовій частин НОМЕР_5 .

У червні 2023 року з боржника ОСОБА_3 згідно з довідки від 13.08.2023 №848/08, виданою військовою частиною НОМЕР_5 (код НОМЕР_6 ), було стягнуто копти (аліменти) у 60666, 56 грн. і перераховано на реквізити вказані у виконавчому провадженні №69686384. 19.07.2023 відповідно до платіжного документу №1382. За липень 2023 року платежі не будуть проведені, оскільки йому призупинено виплату грошового забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини, коли буде відновлено виплату грошового забезпечення продовжаться виплати по виконавчому провадженню.

З ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.08.2023 вбачається відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, яке ухвалою від 13.09.2023 зупинено до припинення ОСОБА_3 в ЗСУ.

Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Жденіївської селищної ради Мукачівського району на виконання ухвали суду 01.04.2025 надіслав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

У вказаному висновку вказано, що відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї, складеного працівниками Служби та центру соціальних служб Жденіївської селищної ради Мукачівського району від 24.02.25 № 2 до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - заявниця, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -син та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - донька, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 - чоловік заявниці, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - мати чоловіка. Умови проживання сім`ї задовільні. Будинок, в якому мешкають діти одноповерховий, складається з трьох кімнат, кухні, коридору ванної кімнати, господарських споруд та присадибної земельної ділянки.

Діти ОСОБА_9 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 мають облаштовані окремі місця для сну, навчання та проведення дозвілля., ігор, відпочинку, зберігання особистих речей. Діти забезпечені продуктами харчування, одягом, взуттям відповідно до сезонів, іграшками тощо. Потреби дітей повністю забезпечуються.

За повідомленням служби у справах дітей Холмківської сільської ради було здійснено візит за місцем реєстрації ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . В результаті візиту обстежити умови проживання гр. ОСОБА_3 та з`ясувати його думку щодо позбавлення батьківських прав відносно його дітей не вдалось, оскільки вдома нікого не було. Сусіди також не могли надати жодної інформації про місцезнаходження ОСОБА_3 . За іншою відомою адресою проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_2 за запитом служби у справах дітей Жденіївської селищної ради від 24.01.2025р. №14/09-12 працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради було здійснено візит за вказаною адресою, однак провести бесіду з гр. ОСОБА_3 не вдалося. За вказаною АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_22 ,яка зазначила, що гр. ОСОБА_3 не проживає за даною адресою близько п`яти років. Зі слів самої позивачки ОСОБА_3 нібито перебуває в м. Ужгороді. Виходячи з вищевикладеного встановити фактичне місце перебування та проживання ОСОБА_3 наразі не є можливим. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.02.2025 року. Відповідно до наданого пакета документів, батько жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності, за неналежне виконання батьківських обов`язків. В полі зору соціальних служб не перебував, питань щодо неналежного виконання батьком батьківських обов`язків на комісіях з питань захисту прав дитини не розглядалось. Відомостей щодо аморального способу життя батька до органу опіки та піклування не надходило. В свою чергу дана сім`я на обліку Служби у справах дітей як така, що опинилась в складних життєвих обставинах не перебуває і не перебувала. Фактів загрози життю та здоров`ю дітей виявлено не було. Батько на засіданні комісії не з`явився, встановити із ним зв`язок не вдалося.

В інтересах неповнолітніх дітей Жденіївська селищна рада як орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавляти ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач як батько свідомо ухиляється від виховання дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки й сина, не цікавиться його навчанням та дозвіллям, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не спілкується з дитиною.

Окрім цього відповідачем допущено заборгованість зі сплати аліментів.

Зі слів позивачки відповідач самоусунувся від виховання та піклування за дітьми з липня 2022 року.

Відтак, суд вважає, що наявна винна поведінка відповідача по відношенню до дитини, що виразилося, як зазначалося вище, у його нехтуванні обов`язками як батьком.

Суд не бере до уваги висновок Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Жденіївської селищної ради Мукачівського району про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , оскільки такий зроблено на підставі того, що обстежити умови проживання ОСОБА_3 та з`ясувати його думку щодо позбавлення батьківських прав відносно його дітей не вдалось, оскільки вдома нікого не було, що на думку суду не може бути виправданням самоусуванню ОСОБА_3 від виховання та піклування дітей, несплаті аліментів.

З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та позбавити батьківських прав відповідача щодо дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зауважує, що за ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини.

Керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 165 СК України, ст. ст. 4, 13, 89, 223, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_7 ) батьківських прав щодо дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов