Справа № 344/1821/25
Провадження № 22-ц/4808/1165/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Максюти І.О.

за участю секретаря Гудяк Х.М.

учасники справи

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Кіндратишин Л.Р.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року в справі №300/1627/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок основного розміру пенсії її чоловіка ОСОБА_5 з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» за №2123 від 07.02.2022 про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на листопад 2019 року, встановленого за прирівняною посадою та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, яке набрало законної сили 19.07.2022 року.

Відповідач здійснив перерахунок пенсії, однак не виплатив пенсію за минулий період часу у розмірі 150 738,92 грн.

31.01.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату невиплаченої суми перерахованої пенсії померлого чоловіка за вищевказаним рішенням у розмірі 150738,92 грн, проте було відмовлено.

Позивач зазначала, що 01 березня 2024 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Федчук О.Б. видано довідку про те, що після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведена спадкова справа за №60/2023.

Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по пенсії ОСОБА_5 за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 в розмірі 150 738, 92 грн та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в користь ОСОБА_1 неодержану за життя спадкодавцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по пенсії в розмірі 150 738,92 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 507, 38 грн.

Не погодившись з рішенням суду Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.06.2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, є Закон № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно статті 61 Закону № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зміст статті 61 Закону № 2262 узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (ст.ст.1218,1219,1227 ЦК України) Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Вказана заборгованість не може вважатися недоодержаною пенсією, оскільки, виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду здійснюється за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні представник позивачки Бойчук М.Й. проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

На адресу апеляційного суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 28 липня 2025 року надійшла заява, в якій представник просить розглядати справу без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процессуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відмова у ОСОБА_1 у виплаті суми недоотриманої пенсії її померлим чоловіком відповідем порушує спадкові права позивачки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам закону та встановленим по справі обставинам, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 16.09.1992 перебували у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.09.1992.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24.02.2023 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 року у справі №300/1627/22, яке набрало законної сили 19.07.2022 року визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні з 01.12.2019 перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_5 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» від 07.02.2022 №2113. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_5 відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», наказу Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016 на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» від 07.02.2022 №2113, із врахуванням проведених платежів.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 01.02.2024 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Федчук О.Б., за реєстровим №185, 188,189 після смерті ОСОБА_5 , 1970 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцями майна, є його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно листа № 2198-968/П-02/8-0900/24 від 26.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило заявницю ОСОБА_1 про те, що вказана заборгованість у розмірі 150 738,92 грн не може вважатися недоодержаною пенсією, оскільки виплата заборгованості донарахованої на виконання рішення суду пенсії за рахунок додатково виділених коштів з Державного бюджету, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Оскільки стягувачем у справах №300/1627/22 є ОСОБА_5 , підстав для проведення виплати заявниці пенсії на виконання рішень суду у або внесення відомостей про зміну стягувача у даній справі немає.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 07.05.2025 за №0900-0803-7/24391 за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.06.2022 у справі №300/1627/22 обліковується заборгованість за період з 01.12.2019 по 31.07.2022 в сумі 150 738,92 грн., яка включена в Реєстр виконання судових рішень. Інші особи, окрім ОСОБА_1 , щодо отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера ОСОБА_5 не звертались.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а сааме права власності на спадкове майно у вигляді не виплаченої пенсії спадкодавця.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України).

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила, що є дружиною ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому вправі отримати заборгованість по пенсії ОСОБА_5 за період з 01.12.2019 року по 31.07.2022 року в сумі 150 738,92 грн (в повному обсязі).

Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Федчук О.Б. заведена спадкова справа за №60/2023 після смерті ОСОБА_5 .

Згідно спадкової справи спадкоємцями померлого є його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3 .

21 лютого 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, в тому числі і грошові виплати (а.с.47,50).

Оскільки невиплачена пенсія увійшла до складу спадщини, то всі спадкоємці, які прийняли спадщину мають право на частку спадкового майна.

Суд першої інстанції при розгляді справи на зазначене не звернув уваги.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Відповідно до частин першої четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Установивши, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_5 відповідно до ст.1261 ЦК України, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не були залучені позивачкою до участі у цій справі в якості співвідповідачів.

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч.3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси осіб, що не були залучені до участі у справ.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід відмовити через неналежний суб`єктний склад учасників справи.

В свою чергу, позивачка не позбавлена можливості повторно звернутися до суду першої інстанції з відповідним позовом до належних відповідачів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Із підстав викладеного, доводи апеляційної скарги щодо порушення норм матеріального норм матеріального права оцінці не підлягають.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Оскільки судом задоволено апеляційну скаргу скаржника, тому понесені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню з ОСОБА_1 у розмірі 1808,86 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення коштів відмовити.

Стягути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1808,86 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М.Барков

І.О.Максюта