Провадження № 2/643/5627/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Пасічник О.М., розглянувши матеріали позовної заяви представника позивача адвоката Васильєва Петра Петровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Програмно-технічні системи» про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

Представника позивача адвокат Васильєв Петро Петрович, що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Програмно-технічні системи» про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суддею встановлено, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки позивачем порушені вимоги ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При зверненні до суду із позовом позивач судовий збір не сплатив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України та ч. 1ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підпадають під категорію пільгової та підлягають оплаті судовим збором.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно постанови Великої Палати ВС від 8 лютого 2022 року у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21), середній заробіток за ст.117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на які працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Крім цього, позивач ставить вимоги змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера з п. 4 ст. 40 КЗпП України на за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

В іншій частині вимог підстав для звільнення від сплати судового збору з огляду на обґрунтування вимог не вбачається. Крім цього не ставить вимог позивач про поновлення його на роботі.

Таким чином вимоги про «Змінити формулювання звільнення ОСОБА_1 , вказавши вірне формулювання: за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.» - є немайновою вимогою, яка підлягає оплаті судовим збором.

Вимоги про Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Програмно-технічні системи» 125889,30 в якості середнього заробітку за затримку фактичного розрахунку за період з 05.05.2025 по 18.07.2025 грн, є майновими вимогами, які підлягають оплаті судовим збором.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивач просить стягнути на його користь із відповідача суму 125889,30 грн. за вказані вимоги сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1258,89 грн. за вимоги майнового характеру та 1 211,20 грн за одну вимогу не майнового характеру.

Таким чином позивачу слід сплатити судовий збір за подання до суду вказаного позову у розмірі 2470,09 грн. відповідно до платіжних реквізитів, зазначених на офіційному сайті Салтівського районного суду міста Харкова.

На розрахунковий рахунок Салтівського районного суду м. Харкова (отримувач коштів ГУК Харків обл/м.Харків Салтіввсь//22030101 код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0020657, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу: *;101; ____________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Салтівський районний суд міста Харкова (назва суду, де розглядається справа) та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

При цьому, позивач не обґрунтовує вказані суми, жодних доказів на підтвердження того, що такі було нараховано або що це є не виплачена заробітна плата - матеріали справи не місять.

Окрім того, позивач також просить про стягнення із відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 5 травня 2025 року, розрахунок якого також не надає.

Нормами абз. 3 п.2 Порядку № 100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто що передують дню звільнення працівника з роботи. В силу пункту 5 розділу IV Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні)4 дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

За змістом абз. 2 п. 8 Порядку № 100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку № 100).

Разом із тим, позовна заява та додані до неї докази не містять інформації щодо заробітної плати позивача по справі, відсутня довідка про розмір отриманої ним заробітної плати під час перебування його на відповідній посаді. Також, позивачем не наведено у позовній заяві та не додано до неї розрахунку щодо суми, що підлягала до виплати в день звільнення позивача, яку він просить стягнути із відповідача на його користь.

Наведене дає підстави для однозначного висновку про те, що позовна заява надійшла до суду без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суддя дійшов висновку, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. У зв`язку із великим навантаженням та тим, що у провадження судді з 11.08 по 29.08 надійшло 274 справи, вказаний п`ятиденний строк порушено.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву представника позивача адвоката Васильєва Петра Петровича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Програмно-технічні системи» про зміну формулювання причин звільнення та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,- залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання даної ухвали.

Копію ухвали невідкладно направити позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважаться неподаною та повернута позивачу зі всіма доданими документами. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Пасічник