УХВАЛА

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 2-212/09

провадження № 61-11389ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сіржантом Юрієм Володимировичем, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романовської Олени Леонідівни,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року представник заявника - адвокат Сіржант Ю. В., звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романовської О. Л.

Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня

2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Романовської О. Л. відмовлено.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сіржанта Ю. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року у справі № 2-212/09 за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романовської О. Л.

У вересні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сіржантом Ю. В., на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2025 року. У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, заявник просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що заявник під час розгляду скарги переніс серцевий напад, пережив інфаркт, потрапив в лікарню, переніс оперативне втручання та досі проходить реабілітацію. Його дружина є онкологічно хворою

та систематично потребує вартісного лікування, донька також є онкологічно хворою і потребує вартісного лікування. Всі ці обставини суттєво ускладнили спілкування адвоката із своїм клієнтом.

Оскільки договір на правову допомогу був укладений на участь у суді першої інстанції та домовленостей щодо представництва в суді апеляційної інстанції

не було, представник не міг виходити за межі укладеного договору, зв`язку з клієнтом не було. Обговорення новин у справі та проектів документів могло призвести до швидкого погіршення стану заявника.

Зустрітися, обговорити ситуацію та отримати доручення на складення та подання апеляційної скарги стало можливим лише наприкінці липня 2025 року.

Протягом останніх тижнів липня 2025 року були наявні проблеми у функціонуванні кабінетів «Електронного суду». Представник ОСОБА_1 неодноразово намагався зі сторінки свого електронного кабінету завантажити текст апеляційної скарги, але зв`язок із сервером втрачався, доводилося розпочинати процес заново. Ситуація тривала більше тижня, у зв`язку із чим апеляційну скаргу вдалося завантажити лише 22 липня 2025 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (стаття 354 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень 22 липня 2025 року до Вінницького апеляційного суду через «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 липня 2025 року апеляційну скаргу Сіржанта Ю.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року у даній справі залишено без руху та надано строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з обґрунтуванням поважності причин протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, а також строк для усунення інших недоліків апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали, заявнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження або скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2025 року відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Сіржанта Ю. В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2025 року у справі № 2-212/09 відповідно

до частини четвертої статті 357 ЦПК України, оскільки причини пропуску строку

на апеляційне оскарження визнано неповажними.

Апеляційний суд встановив, що копію ухвали Вінницького апеляційного суду

від 28 липня 2025 року отримано представником заявника 28 липня 2025 року.

02 серпня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла уточнена апеляційна скарга.

06 серпня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява

Сіржанта Ю. В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена за результатами розгляду скарги є фактично рішенням та має оскаржуватись в порядку та строки, встановленні для оскарження рішення суду першої інстанції протягом тридцятиденного строку; подання та розгляд скарги збіглися із вкрай тяжкими обставинами в житті заявника; складні життєві обставини ускладнили спілкування адвоката з клієнтом; протягом останніх тижнів липня 2025 року були наявні проблеми у функціонуванні системи «Електронний суд».

Представником заявника було додано до заяви: копію направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеню придатності до військової служби

від 10 липня 2025 року № 222/28/53/750, у якій зазначено попередній діагноз ІХС; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3656 в/ч НОМЕР_1 в період

з 20 - 28 травня 2025 року, в якій зазначено перебіг хвороби; копію довідки ВЛК

від 28 травня 2025 року № 2025-0528-1343-5816-0; копію протоколу операції КАГ

від 21 травня 2025 року № 166.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд вказав, що доводи заявника про те, що ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, фактично є судовим рішенням, тому на оскарження цієї ухвали поширюється тридцятиденний строк є помилковими, оскільки ці посилання суперечать положенням частини першої статті 354 ЦПК України, в якій зазначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Доводи касаційної скарги про те, що під час розгляду справи заявник переніс серцевий напад, пережив інфаркт, потрапив в лікарню, переніс операцію на серці та має онкохворих родичів; складнощі спілкування адвоката з клієнтом внаслідок необхідності дотримання вказівок лікарів; отримання доручення на складення та подання апеляційної скарги лише наприкінці липня 2025 року апеляційний суд не визнав достатніми підставами для поновлення пропущеного строку, оскільки надані представником медичні документи не дають підстав вважати, що у період

з 20 червня до 10 липня 2025 року представник був позбавлений можливості спілкування зі своїм клієнтом, адже з копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 3656 в/ч НОМЕР_1 встановлено, що у період з 20 - 28 травня 2025 року досягнуто клінічне та функціональне покращення стану.

Установлено, що заявник користувався послугами професійного адвоката.

Також суд констатував відсутність доказів, що в період з 20 червня до 10 липня

2025 року (24 червня 2025 року представник заявника отримав копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, а всі надані медичні документи стосуються періоду, який передував постановленню оскаржуваної ухвали Чечельницького районного суду Вінницької області

від 20 червня 2025 року.

Твердження касаційної скарги про те, що протягом останніх тижнів липня 2025 року були проблеми у функціонуванні системи «Електронний суд» також було відхилено, оскільки строк на апеляційне оскарження закінчився 07 липня 2025 року (відповідно до дати постановлення) та 10 липня 2025 року закінчився строк на поновлення строку на апеляційне оскарження, який обчислюється з дня отримання копії оскаржуваної ухвали.

Встановивши, що вказані заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Верховний Суд погоджується із висновками, викладеними у оскаржуваному судовому рішенні.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження

№ 61-14230сво18) зазначено, що «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження. Суд апеляційної інстанції не навів мотивів, за яких уважав причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважними. Сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу та відповідне клопотання, з урахуванням отримання представником ОСОБА_2 копії рішення 20 липня 2020 року, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції».

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості

(див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

За таких обставин відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки належного обґрунтування підстав (з наданням відповідних письмових доказів) пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду

на тривалість пропущеного строку, суду апеляційної інстанції надано не було.

Зокрема, із наданої заявником виписки із медичної карти стаціонарного хворого

№ 3656 було встановлено, що ОСОБА_1 надійшов до стаціонару 20 травня 2025 року, виписка відбулася 28 травня 2025 року, лікарями констатовано стан при виписці: «задовільний, свідомість ясна, положення активне…», натомість апеляційну скаргу на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 червня

2025 року було подано 22 липня 2025 року (строк на апеляційне оскарження ухвали суду становить п`ятнадцять днів з дня її проголошення).

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на мотивований зміст оскаржуваного судового рішення та доводів касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сіржантом Юрієм Володимировичем, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Романовської Олени Леонідівни відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник