Справа № 541/3200/25
Номер провадження 2/541/1583/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 вересня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

14 серпня 2025 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Позов обґрунтовує тим, що 17 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4897430, а 22 квітня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22 квітня 2025 року до договору факторингу № 22042025 від 22 квітня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43 532,52 грн, з яких: 8 991,49 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 541,03 грн - сума заборгованості за процентами; 5 000, 00 грн - сума заборгованості за штрафом. Після передачі права вимоги за кредитними договорами відповідач не виконала свій обов`язок перед позивачем та має непогашену заборгованість в сумі 43 532,52 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 3).

Відповідач, повідомлена про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення повістки рекомендованим повідомленням, оголошення на сайті суду, у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, як і не надіслала заяв чи клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду (а.с. 56, 57).

Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, так як сторони повідомлені вчасно та належним чином.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного.

Згідно зі ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за договором про надання споживчого кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 610, 611 ЦК України зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Судом встановлено, що 17 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4897430, підписано паспорт споживчого кредиту до цього договору, додаток до договору № 1 (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта), які підписані електронним підписом позичальника. Відповідно до п.п. 1.2, 2.1, 6.3 кредитного договору товариство зобов`язується надати клієнту кредит на суму 10 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Сума кредиту 7 000 грн; строк кредиту 360 днів; стандартна процентна ставка 1,50 % в день, знижена процентна ставка складає 0,01 % в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату складення договору складає: реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування 9 541,79%, з урахуванням зниженої процентної ставки 3 327,55 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 64 000 грн, з урахуванням зниженої процентної ставки 59 530,00 грн. У випадку невиконання та/або неналежного виконання клієнтом зобов`язань, товариство має право нараховувати штраф у розмірі 25% від суми невиконаного/неналежного виконання зобов`язання на кожен другий день кожного факту такого невиконання. Кредит наданий у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок (платіжну карту) № НОМЕР_1 (а.с. 6-19).

Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек» між ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку від 03 січня 2024 року № 03012024-1, на підставі якого 17 серпня 2024 року о 19:12:08 було перераховано 10 000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с. 25).

22 квітня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 22042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників від 22 квітня 2025 року до договору факторингу № 22042025 від 22 квітня 2025 року, розрахунку заборгованості станом на 22 квітня 2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 43 532,52 грн, з яких: 8 991,49 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 29 541,03 грн - сума заборгованості за процентами; 5 000, 00 грн - сума заборгованості за штрафом (а.с. 26-35).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу 8 991,49 грн, 29 541,03 грн - сума заборгованості за процентами, тому вимога позивача в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача штрафу суд зазначає наступне.

17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, яким були внесені зміни до Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування», а Національним банком України прийнято «Правила роботи банків у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, затверджені постановою правління НБУ від 25 березня 2022 року № 23 «Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп».

Зокрема, «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п. 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи викладене, позов в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 5 000 грн задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 38 532,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 680,21 грн (38 532,52 х 3 028,00 / 43 532,52).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 62, 81, 141, 258, 264, 265, 280, 281, 354, суд

вирішив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, ІВАN № НОМЕР_3 в АТ «ТАСкомбанк» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 серпня 2024 року № 4897430 в розмірі 38 532 (тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять дві) грн 52 коп. та судові витрати в розмірі 2 680 (дві тисячі шістсот вісімдесят) грн 21 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: О. М. Вірченко