Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1036/25
Провадження № 2/936/261/2025
16.09.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Павлюк С.С.
з участю секретаря - Щербей А.Є.,
розглянувши у відкритому у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району, Воловецької державної нотаріальної контори про визнання права власності на майно в порядку спадкування ,
позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати нею за право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що позивач проживала у громадському шлюбі з ОСОБА_2 з 2001 року у будинку його тітки ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_2 . Тітка ОСОБА_3 , з якою вони проживали, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 03.02.1999 тітка чоловіка ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження - заповіт, посвідчений секретарем Гукливської сільської ради Воловецького району, номер в реєстрі 2, згідно з яким заповіла своєму племіннику ОСОБА_2 , все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось. Після смерті тітки ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, що відкрилась, проживаючи на час смерті зі спадкодавцем та вступивши у володіння майном житловим будинком в АДРЕСА_2 , проте не оформив своїх спадкових справ та не здійснив державну реєстрацію права власності у встановленому законом порядку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер під час перебування у ЗСУ. Звернувшись до Воловецької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщину після його смерті, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, надавши всі наявні документи, отримала усну відмову від державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори про відмову у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , оскільки серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.
Ухвалою судді від 15.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду 28.08.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд.
Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності. Вимоги викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі.
Від представника відповідача Воловецької селищної ради Мукачівського району надійшла заява про проведення розгляду справи без участі відповідача з урахуванням наявних у справі матеріалів та чинного законодавства.
Третя особа завідувач Воловецької державної нотаріальної контори В.Т. Дідренцел на розгляд справи також не з?явилась, скерувавши до суду заяву про розгляд справи без її участі.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим цивільного процесуального кодексу відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У судовому засіданні встановлено, що 03.02.1999 ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження - заповіт, посвідчений секретарем Гукливської сільської ради Воловецького району, номер в реєстрі 2, згідно з яким заповіла своєму племіннику ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .
Як вбачається із довідки виданої виконкомом Воловецької селищної ради Мукачівського району за №102 від 18.06.2025, на час смерті ОСОБА_3 разом з нею проживали її племінник ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1 .
Згідно з рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.10.2024 позивачка ОСОБА_1 проживала однією сімєю як жінка і чоловік з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 2001 до дня його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті тітки ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, що відкрилась, проживаючи на час смерті зі спадкодавцем та вступивши у володіння майном - житловим будинком в АДРЕСА_1 , проте не оформив своїх спадкових справ та не здійснив державну реєстрацію права власності у встановленому законом порядку.
26.08.2024 ОСОБА_2 помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.
У зв`язку з смертю ОСОБА_3 , за нею відкрилась спадщина. Місцем відкриття спадщини за померлою є житловий будинок АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке згідно зі ст. 1217 цього Кодексу здійснюється за заповітом або законом.
За правилами частини 2 статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з приписами статті 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач, ОСОБА_1 проживала в будинку АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 , вона прийняла спадщину за ОСОБА_2 у зв`язку з фактичним вступом в управління спадковим майном.
Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відтак правомірно вважаючи себе власником майна, ОСОБА_1 , звернулася до Воловецької державної нотаріальної контори за оформленням права власності на спадщину. Проте, нотаріусом усно відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки після смерті чоловіка ОСОБА_2 на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_2 , належного його тітці ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і на випадок своєї смерті залишила заповіт на все своє майно на ім`я свого племінника ОСОБА_2 , який спадщину за заповітом прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, виданий на ім`я тітки чоловіка ОСОБА_3 .
Підстав для усунення ОСОБА_1 від спадкування, визначених статтею 1224 Цивільного кодексу України немає.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно абзацу третього пункту 23 даної Постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.
Позивач використав всі можливості нотаріального оформлення свого права на спадщину, однак йому в цьому відмовлено з наданням правового обґрунтування.
Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703 (в редакції від 01.01.2013), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 206, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України,
позов ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку відкладення складання повного рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Головуючий: С.С. Павлюк