Житомирський апеляційний суд
Справа №286/4811/23 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Талько О.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу № 286/4811/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Вачко В.І. у місті Овручі,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» ТОВ «ФК «ЄАПБ», Товариство, позивач) звернувся з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитними договорами у розмірі 48 821,15 грн в тому числі: за кредитним договором № /453897 в розмірі 22 000,00 грн, з яких: 5 500,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 16 500,00 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 76753198 від 05 серпня 2023 року в розмірі 16211,14 грн; за кредитним договором № /720338 в розмірі 11 625,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 8 625,00 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 2209431 в розмірі 15 196,15 грн, з яких: 4 700,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 10 496,15 грн сума заборгованості за відсотками та судові витрати в сумі 2 684,00 грн.

Позов мотивувався тим, що 03 серпня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 341817026/453897, який підписано електронним підписом позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.

Також зазначав, що 19 квітня 2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Гоуфінгоу» Права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 22 000,00 грн., з яких: 5500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Окрім того вказував, що 19 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа "Європейська кредитна група» та відповідачкою було укладено кредитний договір №/720338. Згідно з умовами договору відповідачці було надано грошові кошти. Договір позики підписано електронним підписом позичальниці, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону.

19 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна Установа "Європейська кредитна група» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Стверджував, що відповідно до Реєстру боржників до вищевказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 11 625,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8625,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 19 квітня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену вище зазначену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № №/720338.

03 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2209431.

27 червня 2022 року між ТОВ «ФК «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 15 196,15 грн, з яких: 4 700 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 496,15 грн - сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення Товариства права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Крім того, зазначав, що з моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 , а саме з 27 червня 2022 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 09 травня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 48821,15 грн., в тому числі: за кредитним договором № /453897 в розмірі 22000,00 грн, з яких: 5500,00 грн. сума заборгованості за основним боргом, 16500,00 грн сума заборгованості за процентами, за кредитним договором № /720338 в розмірі 11625,00 грн, з яких: 3000,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 8625,00 грн сума заборгованості за процентами, за кредитним договором № 2209431 в розмірі 15196,15 грн, з яких: 4700,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 10496,15 грн сума заборгованості за процентами, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Товариства та стягнути з них на її користь судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542,00 грн.

Зазначає, що рішення суду прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що вона не заперечує, щодо можливості підписання будь якого договору одноразовим електронним ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закон України «Про електронну комерцію».

Відповідно до процесуального законодавства, а саме статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем було направлено до місцевого суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний договір від 03 серпня 2021 року № /453897, від 19 серпня 2021 року № /720338, від 03 серпня 2021 року № 2209431.

Звертає увагу суду, що у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник при укладенні договору.

Вважає, що матеріали справи взагалі не містять жодного доказу, який підтверджує укладення договору від 03 серпня 2021 року № /453897, від 19 серпня 2021 року № /720338, від 03 серпня 2021 року № 2209431 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. А тому, якщо позивач вважає, що вона отримувала одноразовий ідентифікатор, використовувала його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами. Всі докази, які спромігся надати позивач до суду, це ним самостійно зроблена, як зацікавленою особою, роздруківка яку останній намагається видати за нібито укладений вище зазначений кредитний договір.

Водночас, неможливо перевірити підписання оспорюваного кредитного правочину також кредитодавцем. Адже, тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, але позивачем вони не надані.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доведення обставин не укладення договору в електронному виді на її, оскільки саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» мало надати суду відповідні докази, як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи (відповідачки) та перерахування на її рахунок коштів.

В той же час, матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив, що нібито первісними кредиторами проводилась будь яка ідентифікація, та що саме відповідачка нібито зверталася за отриманням кредитних коштів.

Разом з тим, звертає увагу суду, що позивачем не подано до районного суду жодного доказу, нібито отримання нею коштів.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 20 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження безповідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача скаргу не визнала, просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а також просить розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розглядати справу у порядку письмового провадження без участі сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що розмір заборгованості за кредитними договорами відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано. Крім того, фактично отримані та використані нею кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті, так як належних та допустимих доказів на підтвердження повернення кредитних коштів на підставі частини 1 статті 81 ЦПК України відповідачка суду не надала. А тому, місцевий суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника на користь нового кредитора суми не погашеного тіла кредитів і відсотків на підставі вищезазначених кредитних договорів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно позовної заяви 03 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ГОУФІНГОУ» було укладено кредитний договір № /453897, умови якого розміщені на сайті товариства, і який підписано відповідачкою електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надіслання його на номер мобільного телефону відповідачки.

За умовами цього договору відповідачка, після заповнення нею заявки на сайті або в мобільному додатку, отримала кредит на власні потреби у безготівковій формі шляхом переказу на платіжну картку, реквізити якої вказані клієнтом в особистому кабінеті з метою отримання кредиту, коштів кредиту у розмірі 5500,00 грн під процентну ставку 2,5% в день або 912,50% річних за користування кредитом, строком на 30 днів з 03 серпня 2021 року по 01 вересня 2021 року, тобто із зобов`язанням повернення кредиту в повному обсязі до 01 вересня 2021 року, де загальна вартість кредиту орієнтовно складає 9625,00 грн, загальні витрати за кредитом (проценти за користування кредитом) 4125,00 грн.

Між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактору) за плату, а фактор прийняв належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) за зобов`язаннями строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню та інші платежі, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року та Акту прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з 19 квітня 2022 року набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № /453897 від 03 серпня 2021 року із загальною сумою заборгованості 22000,00 грн, в тому числі за тілом кредиту 5500,00 грн, заборгованістю за нарахованими відсотками 16500,00 грн.

19 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» було укладено кредитний договір № /720338, умови якого розміщені на сайті товариства, і який підписано відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надіслання його на номер мобільного телефону відповідачки.

Згідно з умовами цього договору відповідачка, після заповнення нею заявки на сайті або в мобільному додатку, отримала кредит на власні потреби у безготівковій формі шляхом переказу на платіжну картку, реквізити якої вказані клієнтом в особистому кабінеті з метою отримання кредиту, коштів кредиту у розмірі 3000,00 грн під процентну ставку 2,50% в день або 912,5% річних за користування кредитом, строком на 25 днів з 19 серпня 2021 року по 12 вересня 2021 року, тобто із зобов`язанням повернення кредиту в повному обсязі до 12 вересня 2021 року, де загальна вартість кредиту орієнтовно складає 4875,00 грн, загальні витрати за кредитом (проценти за користування кредитом) 1875,00 грн.

Між ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивачем у справі, укладено Договір факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна Установа «Європейська Кредитна Група» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактору) за плату, а фактор прийняв належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) за зобов`язаннями строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню та інші платежі, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року та Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з 19 квітня 2022 року набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором: № /720338 від 19 серпня 2021 року із загальною сумою заборгованості 11625,00 грн, в тому числі за тілом кредиту 3000,00 грн, заборгованістю за нарахованими відсотками 8625,00 грн.

03 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено кредитний договір № 2209431, умови якого розміщені на сайті товариства, і який підписано відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і надіслання його на номер мобільного телефону відповідача.

Згідно з умовами цього договору відповідачка, після заповнення нею заявки на сайті або в мобільному додатку, отримала кредит на власні потреби у безготівковій формі шляхом переказу на платіжну картку, реквізити якої вказані клієнтом в особистому кабінеті з метою отримання кредиту, коштів кредиту у розмірі 4700,00 грн під процентну ставку 1,9% в день або 693,5% річних за користування кредитом, строком на 30 днів з 03 серпня 2021 року по 02 вересня 2021 року, тобто із зобов`язанням повернення кредиту в повному обсязі до 02 вересня 2021 року, де загальна вартість кредиту орієнтовно складає 7379,00 грн, загальні витрати за кредитом (проценти за користування кредитом) 2679,00 грн.

Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура» (клієнт) відступив ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактору) за плату, а фактор прийняв належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) за зобов`язаннями строк виконання яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню та інші платежі, зазначених у реєстрі боржників.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року та Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27062022 від 27 червня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з 27 червня 2023 року набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором: № 2209431 від 03 серпня 2021 року із загальною сумою заборгованості 15196,15 грн, в тому числі за тілом кредиту 4700,00 грн, заборгованістю за нарахованими відсотками 10496,15 грн.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами № /453897 від 03 серпня 2021 року, № /720338 від 19 серпня 2021 року, та № 2209431 від 03 серпня 2021 року, за період з 19 квітня 2022 року по 30 вересня 2023 року, станом на 30 вересня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем склав 48821,15 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу по зазначених договорах 13200,00 грн (5500,00 грн + 3000,00 грн + 4700,00 грн), заборгованості за нарахованими відсотками по зазначених договорах 35621,15 грн (16500,00 грн + 8625,00 грн + 10496,15 грн).

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

За приписами частин 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Відповідно до статей 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Закон України «Про електронну комерцію» (надалі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За приписами частин першої, сьомої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення частин 2, 4 статті 83 ЦПК України передбачають, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частин 1, 2 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

У позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вказувало на те, що кредитні договори були укладені первісними кредиторами з ОСОБА_1 з використанням підписання електронним підписом позичальника.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що відповідно до реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до Договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № /453897 у розмірі 22 000,00 грн.

Разом з цим, наявна в матеріалах справи копія договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами.

Копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд першої інстанції не мав приймати їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень статей 77 79 ЦПК України.

Витяг з реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до Договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року не підписано та не завірено печатками сторін. Фактично є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником.

Також, представником позивача не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу №19042022-Г від 19 квітня 2022.

Відповідно до Реєстру боржників від 19 квітня 2022 до договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, укладеного між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач зазначив, що Товариство набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором № /720338 у розмірі 11625,00 грн.

Проте, наявна в матеріалах справи копія договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, також не містить всіх сторінок договору, що позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами. Копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд першої інстанції також не мав приймати їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень статей 77 79 ЦПК України.

Крім того, витяг з реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року не підписано та не завірено печатками сторін. Фактично є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, що не є ідентичним копії оригінального документа. Доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року суду не надано.

До того ж, представник позивача зазначив, що відповідно до реєстру боржників від 27 червня 2022 року до договору факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», останній набув право грошової вимоги за до відповідачки у розмірі 15196,15 грн.

Разом з тим, наявна в матеріалах справи копія договору факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року, не містить всіх сторінок договору, що також позбавляє суд дослідити його зміст у повному обсязі та встановити зміст (предмет) договору, за яким, як стверджує позивач, відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами.

Копії окремих аркушів договорів факторингу не є належним чином засвідченими копіями документів та не є засвідченими витягами з них, тому суд першої інстанції не мав приймати їх як належний, допустимий та достовірний доказ у розумінні положень статей 77 79 ЦПК України.

Витяг з реєстру боржників від 27 червня 2022 року до договору факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року не підписано та не завірено печатками сторін. Фактично є документом, що надрукований позивачем та підписаний його представником, що не є ідентичним копії оригінального документа й позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати переходу права грошової вимоги до позивача за договором факторингу №27062022 від 27 червня 2022 року.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Суд бере до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за якими набуває новий кредитор. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23).

Отже, представником позивача не доведено правомірність заявлених вимог й не доведено факт набуття права грошової вимоги до відповідачки.

На вказане вище, суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за договорами.

Частинами першою - третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись з позовом до суду, позивач виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовом із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування, просили розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної скарги є обгрунтованими і наявні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції з одночасним ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до часини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому із ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на її користь підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду із апеляційною скаргою у розмірі 4542,00 грн.

За приписами пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 4542,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухваленняя та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді