Головуючий у суді першої інстанції: Бусик О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року, постановлену у м. Києві, у складі судді Бусик О.Л., повний текст якої складено 15 травня 2025 року, у справі №757/21007/25-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник Оксана Вікторівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Руслана Тарасівна, про визнання правочинів недійсними та витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т., про визнання правочинів недійсними та витребування майна. Просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_4 , з ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_4 , з ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_4 , з ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення АДРЕСА_3 ; та витребувати у ОСОБА_1 , та витребувати вказане майно у ОСОБА_1 .

Також, ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 .

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про повернення заяви про забезпечення позову. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 ніколи не була власником квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; та нежитлового приміщення АДРЕСА_3 . До 2021 року власником цих приміщень була мати позивачки - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину. На дату постановлення ухвали ще не пройшов шестимісячний строк для прийняття спадщини, який визначено ст. 1269 ЦПК України. Накладення арешту на вказане майно є втручанням у право власності відповідача, що є порушенням Конституції України та вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, у заяві про забезпечення позову не було зазначено пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. А відтак, суд першої інстанції повинен був повернути заяву про забезпечення позову заявнику через недотримання вимог ст. 151 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Адвокат Ларичев В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т. всудове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мироник О.В., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т., про визнання правочинів недійсними та витребування майна, шляхом накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такої ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_2 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_4 , з ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_4 , з ОСОБА_3 ; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_3, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 25 серпня 2021 року ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_4 , з ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 , нежитлове приміщення АДРЕСА_3 ; та витребувати у ОСОБА_1 , та витребувати вказане майно у ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що вказане майно належало її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та протиправно вибуло з її володіння. Таким чином, оспорювані договори порушують її права як спадкоємиці першої черги.

Таким чином квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , є предметом спору.

Відтак, враховуючи предмет, підстави позову ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про задоволення її заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 .

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що позивачка ОСОБА_2 ніколи не була власником спірного майна, враховуючи, що вона не отримала свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки право власності на спадкове майно набувається спадкоємцями з моменту відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А відповідно, спадкоємець може звертатися за захистом такого права до суду.

Накладення арешту на спірне майно є тимчасовими заходами, які вживаються судом на час розгляду справи. А тому, такі дії не може бути розцінене як порушення прав відповідача.

Також, є безпідставними посилання ОСОБА_1 на незазначення у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення. Дана справа не відноситься до тієї категорії справ, в яких вжиття заходів зустрічного забезпечення позову є обов`язковим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року залишенню без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді