Справа № 388/1452/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2025 року Покровський районний суд міста Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Козлов Ю.В.

за участю секретаря Манько В.В.

розглянувши в м. Кривому Розі без виклику сторін в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2025 року до суду за підсудністю, визначеною ухвалою Долинського районного районного суду Кіровоградської області від 27.06.2025 року, надійшла вищезазначена цивільна справа.

В обґрунтуванні позову позивач вказує, з відповідачем 27.01.2025 шлюб було розірвано Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. В даний час позивач не працює, оскільки доглядає за сином, якому не виповнилось три роки. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до виповнення сину трьох років, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу 01.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу 25.08.2025 представнику відповідача відмовлено у задоволені клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28.08.2025 від представника надійшов відзив, в якому зазначено, що з ОСОБА_2 вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частин від його заробітку. Крім того, на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також син дружини від попереднього шлюбу. Крім того, відповідач допомагає батьку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фінансово, оскільки він не працездатний, а також має кредити. На підставі вищевикладеного просить відмовити у позові та стягнути з ОСОБА_1 правничу допомогу у розмірі 10400 грн.

02.09.2025 від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій остання зазначає, що відповідачем не надано доказів на його твердження, натомість допомога батьку та витрати на правничу допомогу є доказом того, що в нього є змога надавати допомогу позивачці. Вважає суму правничої допомоги неспівмірною із обсягом наданих послуг та витраченого часу на виконання відповідних робіт.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 27.01.2025 було розірвано (а.с.8, 9-10,11), від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.12), позивач проживає разом з сином за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.13). 11.04.2025 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7 , яка після шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с. 49 зворот), від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_5 (а.с.50). ОСОБА_4 від попереднього шлюбу має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.51).

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1, 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Положеннями статті 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також беручи до уваги матеріальне становище платника аліментів, зокрема те, що ОСОБА_2 на цей час перебуває у шлюбі від якого має доньку, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що безумовно вплине на його матеріальне становище, суд враховує водночас, що у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не матиме змоги працювати і утримувати себе, тому виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання матері дитини у розмірі 1/5 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Доводи відповідача щодо наявності батька-пенсіонера на утриманні ОСОБА_2 та наявність заборгованості по кредитній карті, суд до уваги не приймає, так як це не підтверджено доказами.

Щодо посилання на наявність дитини ОСОБА_4 від попереднього шлюбу, то тут слід зазначити, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній має батька ОСОБА_11 , який за законом також повинен утримувати сина.

Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги позивачем до суду надано копію Договору про надання правничої допомоги від 24.06.2025 р. (а.с. 15); копією розрахунком судових витрат та правничу допомогу та детальний опис наданих послуг (а.с. 17); квитанцією на суму 3000,00 грн.(а.с. 17); копією акту приймання-передавання до Договору про надання правової допомоги від 24.06.2025 р. (а.с. 19).

Суд вважає, що позивач довів належними доказами понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн., у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 , слід зазначити наступне.

Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Щербань Дмитро Миколайович на підставі договору про надання правової допомоги від 11.08.2025 року (а.с.51 зворот-53).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до акту №1 виконаних робіт від 28.08.2025 року про надання адвокатських послуг відповідно до договору від 11.08.2025 про надання послуг з адвокатської діяльності до послуг адвоката, які були надані позивачу включено: ознайомлення з матеріалами справи, надання консультацій з питань чинного законодавства, складення тексту відзиву ( а.с.48).

Проаналізувавши надані матеріали, а саме: акт наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений на їх надання, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, складність справи та її розгляд без участі сторін, наявність сталої судової практики, суд вважає, що заявлений представником відповідача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 10400 грн є завищеним, неспівмірним та не коректним, в зв`язку з чим наявні підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.79, 80, 81, 84, 180, 182, 183, СК України, ст.141, 258,263,265,273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання, щомісячно, у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 26 червня 2025 року і до досягнення дитиною сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , інн. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , інн. НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Ю. В. КОЗЛОВ