Справа № 159/3148/24 Головуючий у 1 інстанції: Хвіц Г. Й.
Провадження № 22-ц/802/955/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів - Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю:

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Загороднього Є. О.,

заслухавши доповідь про підготовку до розгляду апеляційним судом цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Турійського районного суду Волинської області від 14 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в травні 2024 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору, орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав. Позов мотивував тим, що з 20 березня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2020 року розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу дочка проживає разом із ним. Розпорядженням голови Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 11 листопада 2020 року та заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком. Відповідач не цікавиться її життям, не відвідує її, не займається вихованням, матеріальної допомоги не надає. Просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 .

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 14 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач ОСОБА_2 через представника адвоката Холоденка Р.В. подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неправильну оцінку доказів. Вказує, що висновок суду про те, що позивач не довів факт ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, не відповідає фактичним обставинам справи. Так, судом встановлено, що відповідачка не цікавиться навчанням дитини, не супроводжує дитину до медичних установ, що підтверджується довідками, висновком органу опіки і піклування та свідченнями дитини. Відповідачка не зверталась до суду з позовом про встановлення графіку зустрічей, не ініціювала переговори про добровільне врегулювання питання спілкування з дочкою. Щодо стягнення судом першої інстанції витрат на правничу допомогу вказує, що вартість послуг не деталізована, їх обсяг не підтверджено, участь адвоката відповідача обмежувалась поданням відзиву та однією участю в судовому засіданні. Просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач через представника адвоката Загороднього Є.О. подала відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що 07 листопада 2020 року позивач взяв дитину до себе на вихідні та не повернув матері. Оскільки розмови з позивачем постійно закінчувались суперечками, від яких страждала дитина, а відповідач у той час змінила своє місце проживання та переїхала у Волинську область, вона вирішила дати час колишньому чоловіку заспокоїтись та не травмувати дитину. Про наявність судового наказу про стягнення аліментів їй не було відомо. Після ознайомлення з фактом відкриття виконавчого провадження та наявністю заборгованості, вона почала в міру можливості сплачувати борг зі сплати аліментів. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та застосовується у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох. Доказів, які свідчили б про наявність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем не надано. Стягнення витрат на правничу допомогу відповідає принципам цивільного процесуального права та судовій практиці. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Загородній Є. О. апеляційну скаргу позивача не визнали та просили залишити її без задоволення.

Інші учасники справи, їх представники в суд апеляційної інстанції не з`явились.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 20 березня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 22 червня 2020 року розірвано.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 19 лютого 2022 року ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розпорядженням голови Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 11 листопада 2020 року та заочним рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2021 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_2 .

Згідно із судовим наказом судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2022 року із відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки навчального закладу за місцем навчання дитини від 08 травня 2024 року мати дитини ОСОБА_8 проживає окремо та навчанням дитини не цікавиться.

Згідно з довідкою медичного закладу за місцем проживання дитини ОСОБА_7 її супровід до педіатра здійснює батько ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку від 29 липня 2024 року № 02-32/475, орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради вважав за доцільне позбавлення батьківських прав матері щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для винесення цього висновку є той факт, що відповідач після розірвання шлюбу між сторонами змінила місце проживання, залишила дочку із батьком та з тих пір не спілкується з нею, не бере участі у її вихованні.

За ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Під час розгляду справи і в суді першої інстанції і в суді апеляційної інстанції відповідач заперечувала проти позбавлення її батьківських прав щодо дитини і наголошувала на тому, що бажає відновити спілкування із дочкою.

Факт заперечення відповідачем проти позову теж свідчить про інтерес матері до дитини.

У заочному рішенні Новоархангелького районного суду від 31 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини викладено такі обставини: до позивача звернулась відповідачка з вимогою, щоб він ій віддав дочку, так як вона має намір виїхати у Волинську область та проживати там з новим чоловіком та його дочкою. Позивач запропонував їй, щоб дочка залишилась проживати з ним, однак вона відмовилась.

Колегією суддів установлено, що неможливість активної участі матері в житті дитини (у тому числі в навчанні дитини, яка проживає з батьком) спричинена об`єктивними причинами, зокрема вона проживає у іншому населеному пункті, який знаходиться на значній відстані від місця проживання дитини, між позивачем та відповідачем виникла суперечка щодо місця проживання дитини. Матеріалами справи також не підтверджується фактична повна відсутність участі матері у спілкуванні з дитиною, а навпаки, що вона намагалася спілкуватися з дочкою, надсилала їй речі та подарунки, сплачувала аліменти. Відсутність звернень відповідача до органу опіки піклування чи суду з приводу усунення перешкод у спілкуванні з дитиною суд не розцінює як ухилення від виконання батьківських обов`язків. Позивач не довів свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Дочка сторін тривалий час (4 роки) після розірвання шлюбу батьків проживає з батьком. Окреме проживання дитини з мамою не є підставою для позбавлення останьої батьківських прав. Позивачем не надано будь-якого належного обґрунтування причин, які спонукали його до звернення до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки зі спливом значного проміжку часу після розірвання шлюбу (фактичного припинення спільного проживання) з відповідачем та яким чином позбавлення батьківських прав матері сприяє найкращим інтересам дитини.

Суд першої інстанції правильно не погодився з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав щодо дочки ОСОБА_9 , як недостатньо обгрунтованим. У висновку не зазначено, які інтереси дитини буде дотримано, якщо вона буде позбавлена зв`язку з матір`ю.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, а також враховуючи те, що відповідач ще не втратила інтересу до участі у вихованні дочки, має намір на відновлення стосунків з нею, а також врахувавши те, що позивач не довів навмисного ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків та її винної поведінки, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав щодо необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення її батьківських прав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Таких обставин, у справі не встановлено. Підстави для позбавлення ОСОБА_1 ) батьківських прав відносно дочки ОСОБА_7 відсутні.

Висновки суду першої інстанції про залишення позову без задоволення зроблені з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

За частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Принцип пропорційності полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами учасників спору. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Суд апеляційної інстанції керується принципом пропорційності - справедливого балансу між потребами сторін у справі та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар.

На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною відповідача надано суду договір про надання професійної правничої допомоги від 22 червня 2024 року, відповідно до пункту 3 якого вартість послуг складає: підготовка та подання відзиву 4000 гривень, участь у судових засіданнях 3000 гривень за одне судове засідання.

Відповідно до платіжних інструкцій від 28 червня 2024 року на суму 4000 гривень та від 18 липня 2024 року на суму 3000 гривень ОСОБА_1 сплатила адвокату Загородньому Є.О. вартість послуг із надання професійної правничої допомоги.

Суд апеляційної інстанції враховує важливість цієї справи для відповідача, те, що ця справа пов`язана з інтересами дитини, а також те, що відповідач не була ініціатором цього судового процесу та вважає, що підстав для зміни рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду. Рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, з правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Турійського районного суду Волинської області від 14 травня 2025 року в цій справі залишити без задоволення.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 14 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді