Справа № 490/3333/25
н/п 2/490/2698/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власенка С.О., представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвоката Кирдан А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головний сервісний центр МВС, про визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИВ:

01.05.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях про визнання права власності на транспортний засіб.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання укладеного між сторонами ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору фінансового лізингу №NKK2АІ00000151 від 22.05.2019 (із подальшим укладенням договору купівлі-продажу предмета лізингу №б/н від 11.05.2024) позивач, сплативши передбачені договором платежі, отримав від відповідача пакет документів для переоформлення права власності автомобіля Volkswagen Passat, колір: білий, 2014 року випуску, VIN, номер кузову (шасі): НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 (далі ТЗ/ Предмет лізингу), однак у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (Філія ГЦС МВС) листом вих. №31/30/4841/ Є1473-407-2024 від 08.06.2024, позивачу було відмовлено в перереєстрації транспортного засобу з огляду на наявність відомостей про власника транспортного засобу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України.

Таким чином, вказаний автомобіль перебуває у користуванні і володінні позивача, оскільки був переданий йому за умовами договору фінансового лізингу після його підписання, але розпоряджатись цим майном, незважаючи на виконання своїх зобов`язань за вказаним договором, він не може через реєстрацію цього майна за лізингодавцем - АТ КБ «ПриватБанк». Тому позивач просить визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, оскільки іншим чином набути таке право він не може.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

01.05.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 24 березня 2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

16.05.2025 року до суду надійшли пояснення від представниці Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях - Гаврилової Г.О., в яких остання вказує, що відповідно до Положення про Головний сервісний центр МВС, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (філія ГСЦ МВС), філія юридичної особи, не є окремою юридичною особою, у зв`язку із чим не може бути самостійним учасником справи. Також зазначає, що проведення реєстрації (перереєстрації) чи будь-яких інших реєстраційних дій з ТЗ можуть бути проведені лише у відповідності з вказаним Порядком реєстрації та якщо позивачем буде представлено до сервісного центру МВС рішення суду із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин, реєстраційна операція буде проведена за загальними вимогами Порядку реєстрації. На основі викладеного, представниця просить суд приєднати до матеріалів справи зазначені письмові пояснення та під час ухвалення рішення у справі врахувати викладену в цих поясненнях правову позицію.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 02 липня 2025 року було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головний сервісний центр МВС (Код , адреса: 04052, місто Київ, вул.Лук`янівська, будинок 62) та вилучено з переліку учасників справи Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях. Також вказаною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

11 липня 2025 року до суду надійшли пояснення від представниці Головного сервісного центру МВС - Гаврилової Г.О. в яких остання вказує, що у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії , про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

Так, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів (далі ЄДР ТЗ) 22 травня 2019 року за АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відбулась реєстрація (перереєстрація) транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, 2014 року випуску, № кузова (VIN) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 (далі ТЗ). Таким чином на теперішній час власником є АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України (даний реєстр є відкритим, https://erb.minjust.gov.ua) наявна інформація про юридичну особу (лізингодавця): АТ КБ «ПРИВАТБАНК», , яка є боржником у виконавчих провадженнях. Наявність відомостей про власника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» () за яким зареєстровано зазначений вище ТЗ, в Єдиному реєстру боржників забороняє провести державну перереєстрацію транспортного засобу на нового власника (позивача).

Також вказує, що проведення реєстрації (перереєстрації) чи будь-яких інших реєстраційних дій з ТЗ можуть бути проведені лише у відповідності з вказаним Порядком реєстрації та якщо позивачем буде представлено до сервісного центру МВС рішення суду із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин, реєстраційна операція буде проведена за загальними вимогами Порядку реєстрації.

На основі викладеного, представниця просить суд приєднати до матеріалів справи зазначені письмові пояснення та під час ухвалення рішення у справі врахувати викладену в цих поясненнях правову позицію.

03.09.2025 року до суду надійшли пояснення (відзив на позов) від представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" - адвоката Кирдан А.В. в яких зазначено, що Банк не погоджується з позовними вимогами, які пред`явлені до нього оскільки право власності позивача на транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT, 2014 року випуску, № кузова (VIN) НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , жодним чином не заперечується. Всі документи, які були необхідні для перереєстрації автомобіля з боку Банку було підписано і передано Позивачу. Крім того, враховуючи той факт, що відповідно до закону позивач вже є власником транспортного засобу, звертає увагу суду, що обраний позивачем (фактично - про встановлення факту права власності) спосіб захисту прав не є ефективним.

Також представник відповідача вказує на помилковість визначення позивачем належного відповідача, оскільки між цими сторонами по справі відсутній предмет спору, відповідач (Банк) прав позивача не порушував, не оспорював, в реєстрації не відмовляв. Докази порушених або невизнаних прав позивача з боку АТ КБ ПриватБанк у матеріалах справи та у позовній заяві відсутні.

З урахуванням наведеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ ПриватБанк в повному обсязі.

04.09.2025 року представником позивача до суду надан відповідь на відзив (письмові пояснення) в яких зазначено таке.

Відповідно до п. 27. Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх тинів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспорт них засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі Порядок №1388), визначено, що Транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем. Після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби перереєстровуються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору після повного розрахунку або зазначеного в договорі фінансового лізингу окремого договору купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу або іншого договору, визначеного договором фінансового лізингу.

При цьому, згідно абз.1, п.15 Порядку №1388, Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей про особу, що містяться в Єдиному реєстрі боржників.

Відповідно до абз.9, п.15 Порядку №1388, у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється.

Таким чином з боку сервісного центру МВС відсутні неправомірні дії у наслідок відмови у перереєстрації ТЗ за позивачем.

Ввідсутність факту Державної реєстрації ТЗ за особою, яка набула право власності на умовах договору лізингу, виключає можливість здійснити відчуження ТЗ (новим власником - позивачем, який не може здійснити за собою Державну реєстрацію ТЗ за п.27 Порядку №1388 у наслідок виявлених Сервісним центром МВС обмежень п.15 Порядку №1388). Позивач має право лише користуватись ТЗ для власних потреб, оскільки має виконані договірні зобов`язання перед Банком, але не має право здійснити відчуження ТЗ за договором та переоформлення ТЗ на іншу особу згідно п.8, Порядку №1388.

Отже, позивач позбавлений прав на розпорядження та вільне володіння ТЗ, які є складовою частиною права власності, а саме: ч.1, ст.316 ЦК України, за яким правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; ч.1, ст.317 ЦК України, за яким власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ч.1, ст.319 ЦК України, за яким власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; ч.1, ст.319 ЦК України, за яким власник, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Відповідач (Банк) вказує, що позивач є власником, однак дій щодо виключення його відомостей, як Боржника з Єдиного реєстру боржників не вчинив, що перешкоджає Державній реєстрації ТЗ за позивачем.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав наведених в ньому та в відповіді на відзив, просив задовольнити в повному обсязі, судові витрати з відповідача просив не стягувати.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з пдістав наведених у відзиві на позов, просив у задовленні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

22.05.2019 між ОСОБА_1 (надалі - Лізингоодержувач/Позивач) та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк/Відповідач) було укладено договір фінансового лізингу №NKK2АІ00000151 (надалі Договір фл).

Відповідно до п. 2.1. статті 2, Договору фл, Банк зобов`язується набути у власність вказаний Лізингоодержувачем ТЗ, і надати Лізингоодержувачу, це майно за плату в тимчасове користування.

За п.3.1. статті 3, Договору фл, Лізингодавець, реєструє ТЗ на своє ім`я.

За умов п.2.2. статті 2, Договору фл, Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування ТЗ який вказано у статті 14, п.14.1 цього Договору, Додатку 1 (Специфікації), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти ТЗ та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат Банку, пов`язаного з виконанням Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на ТЗ згідно з умовами Договору.

За умов п.4.1. та п.4.2 статті 4, Договору фінансового лізингу, сторони обумовили Графік платежів, строком на 60 місяців, який наведено у статті 14 Договору фінансового лізингу та Додатку 2. Всього на суму: 518804,00 грн, з яких: 372600,00 грн - відшкодування частини вартості предмета лізингу; 146204,00 грн - відсотки за корситування предметом лізингу.

На виконання умом п.3.2. статті 3, Договору фінансового лізингу, Позивач отримав від Банку в користування транспортний засіб, про що сторони: Банк та Лізингоодержувач, склали Акт приймання-передачі на дату 22.05.2019 року, згідно якого продавець АТ КБ Приватбанк передав, а лізингоодержувач Єременко М.В. прийняв Volkswagen Passat, кузов: НОМЕР_1 .

10 травня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачем та довіреною особою Банку ОСОБА_2 . Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін по Договору фінансового лізингу №NKK2АІ00000151 від 22.05.2019 були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплати Лізингодавцю всі платежі за договором Лізингу, а предмет лізингу - автомобіль марки Volkswagen Passat, номер кузова: НОМЕР_1 2014 року випуску, разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу.

Також, 10 травня 2024 року між АТ КБ «ПриватБанк» (продавцем) та позивачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу.

Відповідно до п.1.1. цього договору, у зв`язку із повним розрахунком між Покупцем та Продавцем лізингу (автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 ) шляхом виплати Покупцем усієї вартості Предмету лізингу за Договором лізингу, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю Товар (автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 ), а Покупець зобов`язується прийняти його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно пункту 2.3 Договору купівлі-продажу предмету лізингу Покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього Договору здійснити перереєстрацію Товару на своє ім`я.

Згідно Наказу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №NKK2А!00000151 від 10.05.2024, визначено (далі - Наказ): зняти транспортний засіб з балансу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для подальшої перереєстрації на ОСОБА_1 (Позивач), доручити перереєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 (Позивач) та оформити документи, що стосуються транспортного засобу (акти, заяви тощо), без використання печатки АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

10 травня 2024 року, складено акт приймання-передачі транспортного засобу №NKK2А!00000151, марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 .

За вищенаведеного Договору фінансового лізингу, договору купівлі-продажу та наказу, позивачу, банком було видано: Довіреність від 10.05.2024 для перереєстрації транспортного засобу; довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13.05.2024 вих.№20.1.0.0.07-240510/10858 про повне виконання Договору фінансового лізингу та про надання пакету документів щодо переоформлення транспортного засобу згідно інструкції на порталі ГЦС МВС України; Довідку від 14.05.2024 №48/802 «про перебування транспортного засобу на військовому обліку (про те що ТЗ знятий з військового обліку).

Позивач звернувся із заявою до ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (Філія ГЦС МВС) в особі територіального сервісного центру МВС № 4841 (ТСЦ МВС № 4841) з питання перереєстрації автомобіля на своє ім`я, проте отримав відмову з посиланням на те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника).

Отримавши Відмову ГЦС МВС у перереєстрації ТЗ, Позивач звернувся до Відповідача із заявою. 01.07.2024 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримало заяву Позивача та надало відповідь (лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.07.2024 вих№20.1.0.0.07-240701/29352), за якою Банк повідомив Позивача, що: «Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) приносить свої вибачення за тимчасові незручності. Запевняє, що Банк докладає всіх зусиль для щонайскорішого вирішення питання. Повідомляє, що позивач і надалі має можливість вільно користуватись набутим за договором фінансового лізингу №NKK2АІ00000151 від 22.05.2019 транспортним засобом.»

Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 11.02.2025, відомості щодо власника ТЗ, - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наявні у Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України, за пошуком (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») за якої відповідач має боргових зобов`язань за кількістю 226 записів.

Судом встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавцець зобов`язується відповідно до договору лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Отже, укладений сторонами Договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Судом встановлено, що сторонами виконано умови Договору фінансового лізингу, складено і підписано акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу, оформлено акт прийому-передачі транспортного засобу, а відтак право власності на автомобіль марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 перейшло до позивача з 10 травня 2024 року, проте перереєструвати вказаний автомобіль на ім`я позивача не виявилось можливим через те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника).

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа має право на ефективний спосіб захисту прав і це означає, що вона має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із вищенаведених матеріалів, позивач виконав свої зобов`язання за Договором фінансового лізингу та Договором купівлі-продажу і сплатив на користь відповідача всі обумовлені з ним платежі.

Також з вищенаведеними матеріалами підтверджується факт укладення сторонами Акту приймання-передачі транспортного засобу №NKK2АІ00000151 від 10.05.2024, яким сторони зафіксували факт передачі Позивачу ТЗ та свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт) НОМЕР_3 , видане 4841.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до першого-четвертого абзаців пункту 8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України «Про дорожній рух»). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Згідно зі ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, хоча й транспортний засіб був переданий позивачу, втім означена передача не призвела до реєстрації транспортного засобу за позивачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №911/1278/20 викладено висновок про те, що положеннями частини першої статті 334 ЦК України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 ЦК України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу.

Верховний Суд в своїй постанові від 10 травня 2023 року у справі № 761/22937/18 (провадження № 61-4932св22) виснував від протилежного, що оскільки автомобіль позивачу від відповідача переданий не був, то за встановлених обставин справи і відсутності посилання сторін на те, що умовами договору був передбачений інший момент переходу права власності на спірний автомобіль, суди зробили обґрунтований висновок про те, що позивач не набув права власності на спірний автомобіль. Як наслідок, немає підстав для задоволення позову в частині витребування майна з чужого незаконного володіння. Разом з тим суди помилково вважали, що перехід права власності залежить, зокрема, і від реєстрації, від здійснення оплати. Тому судові рішення в частині відмови в задоволенні цієї позовної вимоги належить змінити в мотивувальній частині

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини другої статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності у порядку, передбаченому статтею 392 Цивільного кодексу України, пред`являється на захист уже існуючого, наявного права, що виникло у позивача з підстав, передбачених законом, і підтверджується належними та допустимими доказами, а не з наміром набути таке право за рішенням суду.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що за змістом статті 392 ЦК України судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його (постанови від 19.05.2020 року у справі № 916/1608/18 (пункт 76) та від 23.06.2020 року у справі № 909/337/19 (пункт 78).

Таким чином, судом встановлено, що з моменту підписання сторонами Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності від 10.05.2024 року №NKK2АІ00000151 та Акту приймання передачі транспортного засобу від 10.05.2024 року №NKK2АІ00000151, позивач - ОСОБА_1 набув право власності на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 . Вказаний факт доведено дослідженими судом доказами та не заперечується сторонами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Тобто, в даній справі жодною особою не заперечується право власності позивача на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», 2014 року випуску, номер кузова - НОМЕР_1 , натомість, позивачу відмовлено в здійсненні його державної реєстрації, що не є тотожним невизнанню, оспоренню та запереченню такого права власності, а лише свідчить про вчинення відповідним компетентним органом, в даному випадку - ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях, дій (бездіяльності) пов`язаних виключно з реалізацією своїх функцій щодо реєстрації транспортного засобу. При цьому, відмова у здійсненні реєстрації транспортного засобу не скасовує правомірно набуте право власності позивача на транспортний засіб.

В даній справі, суд позбавлений можливості перевірити та встановити правомірність (неправомірність) дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях щодо відмови позивачу в реєстрації транспортного засобу, оскільки така перевірка має здійснюватися адміністративним судом в порядку встановленому КАС України. Вказана категорія справ підсудна Окружним адміністративним судам, якими і перевіряється правомірність дій органів уповноважених здійснювати реєстрацію транспортних засобів (приклад - Постанова Третього апеляційного адміністратиного суду в справі№160/11934/24 від 27.03.2025 року).

З урахуванням наведеного вище, в задоволенні позову про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen Passat, 2014 року випуску, VIN, номер кузову (шасі): НОМЕР_1 , номерний знак: НОМЕР_2 , слід відмовити, оскільки позивачем не доведено не визнання, оспорювання права власності позивача або втрати документа, який засвідчує його право власності на вказаний транспорний засіб, що відповідає вимогам статті 392 ЦК України.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись 4, 12-13, 81-82, 89, 141, 258-259, 263-266, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (Код , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головний сервісний центр Міністерства внутрішніх справ України (Код , адреса: 04071, м. Київ, вул. Лук`янівська, буд. 62), відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін