ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року

м. Харків

справа № 638/6063/24

провадження № 22-ц/818/3251/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Пилипчук Н.П., Шабельнікова С.К.

сторони справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Коломойцева Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року у складі судді Рибальченко Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" звернулось ( надалі ТОВ) до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 72624838 в розмірі 19240 грн, заборгованості за кредитним договором № 20043-01/2023 в розмірі 9412 грн та заборгованості за кредитним договором № 45799-01/2023 в розмірі 8756 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 жовтня 2022 року між ТОВ 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72624838. Згідно з п. 1 Договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору у строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти від суми позики). Відповідно до п. 20 договору позики, цей договір був укладений у вигляді електронного документу шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ Про електронну комерцію. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 8 від 26 липня 2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 19240 грн., з яких: 7000 сума заборгованості за основною сумою боргу; 12240 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 72624838 в розмірі 19240 грн.

13 січня 2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №15799-01/2023. Також 16 січня 2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №20043-01/2023. Кредитні договори підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і бус надісланий на номер мо. телефону відповідача. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитних договорів, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених цим договором. 26 вересня 2023 року між ТОВ «ФК Інвеструм та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26092023 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК Інвеструм передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому право вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК Інвеструм права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 20043-01/2023 в розмірі 9412 грн, з яких: 2000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7412 грн - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 15799-01/2023 в розмірі 8756 грн, з яких: 2000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6756 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 20043-01/2023 в розмірі 9412 грн. та за кредитним договором 15799-01/2023 в розмірі 8756 грн.

Рішенням Дзержинський районний суд м. Харкова від 30 жовтня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором позики № 72624838 в розмірі 19240 грн, заборгованість за кредитним договором № 15799-01/2023 в розмірі 8756 грн та за кредитним договором № 20043-01/2023 в розмірі 9412 грн, а всього стягненню 37408 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що позивач надав належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором позики № 72624838, кредитними договорами № 15799-01/2023 та № 20043-01/2023 належним чином не виконала тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд не повно встановив обставини у справі та ухвалдив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Пункт 2 ч.1 ст.251 ЦПК України передбачає для суду саме імперативний обов`язок, а не право зупинити провадження у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України. З огляду на те, що воєнний стан запроваджено на всій території України, за наявності інформації, що учасник справи мобілізований і це підтверджено належними доказами, суди всіх інстанцій зобов`язані зупиняти провадження у справах. Судом не надано відповідачу копію позовної заяви та додатків до неї. Оскільки відповідач мобілізована, вона не мала змоги за адресою реєстрації отримувати поштову кореспонденцію. Представник відповідача неодноразово подавав клопотання до суду про надсилання копії позовної заяви, однак судом так і не надано представнику позовну заяву з додатками. Позивачем не надано доказів того, що відповідачу були надані відповідні суми за договорами позики та докази, що договір був підписаний із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно ЗУ Про електронну комерцію. Крім того, судом стягнуто як заборгованість за тілом кредитів, так і нараховані відсотки за користування кредитами, що суперечить п.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки, відповідач з 08.11.2023 року є мобілізованою, відтак, по вищеназваним кредитним договорам підлягає обов`язковому з`ясуванню факт того, яка частка з вищеперелічених заборгованостей за відсотками була нарахована з 08.11.2023 та пізніше, тобто, коли таке нарахування, отже і стягнення є незаконними. За договором позики № 72624838 всі платежі (проценти, штрафи, пеня) не могли перевищувати 50% від одержаної суми, тобто максимальна сума заборгованості за відсотками повинна складати 3500 грн, а не 12240 грн як нараховано позивачем. Також і за договором про надання фінансового кредиту № 20043-01/2023 на суму 2000 грн позивач максимально міг нарахувати всіх платежів (проценти, штрафи, пеня) 4000 грн, а не 6756 грн як нараховано позивачем. Проте матеріали справи не містять деталізації нарахування відсотків по заборгованості, у зв`язку з чим неможливо встановити правильність нарахування цих відсотків. Крім цього, дата кредитного договору в часі слідує після дати договору факторингу. Судом не встановлено обставини справи, як відповідач в 2021 році міг викупити заборгованість за договором, який буде укладений тільки через рік в 2022.

16.06.2025 року Миколаєнко В.М., яка діє в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ» подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу скаргу залишити без задоволення, рішення суду-без змін. Зазначила, що відповідачем факт укладення договору позики та кредитних договорів не спростовується. Укладені договори були підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Під час укладення договорів не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідач не надав Первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права та справа розглянута з повним з`ясуванням фактичних обставни справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 31 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія 1 Безпечне агентство необхідних кредитів та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 72624838 відповідно до умов якого остання отримала позику у розмірі 7000 грн строком на 30 днів (до 30 листопада 2022 року) з визначенням процентної ставки (базова)/ день - 2,5% (фіксована) (а.с. 8-9).

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису Mx4wA8iLF1). (зворот а.с.11).

14 червня 2021 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №14/06/21 за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. (а.с.11-12).

Згідно з п.п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржника стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.п. 2.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року з дати відступлення прав вимоги, клієнт перестає бути стороной за укладеними кредитними договорами а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

28 липня 2021 року укладена додаткова угода №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року згідно з яким сторони внесли зміни в п.1.3, зі змісту якого вбачається, клієнт зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення прав вимоги за Договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення прав вимоги (а.с. 13)

26 липня 2023 додатковою угодою №9 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, зі змісту якої в якості ціни продажу згідно Реєстру боржників №8 від 26.07.2023 фактор сплачує клієнту суму коштів, яка становить 7% від основної суми заборгованості. Дана угода є невід`ємною частиною договору (а.с. 14).

Відповідно до копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 8 від 26 липня 2023 року за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» реєстр боржників № 8, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «ЄАПБ» стало кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 15).

Відповідно до копії витягу з реєстру боржників №8 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 72624838 у сумі 19240 грн., з яких: 7000 сума заборгованості за основною сумою боргу; 12240 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 16).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 72624838 від 31 жовтня 2022 року за період з 26 липня 2023 року по 29 лютого 2024 року становм на 29.02.2024 року заборгованість становить 19240 грн., з яких: 7000 сума заборгованості за основною сумою боргу; 12240 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с. 17).

13 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансового кредиту № 15799-01/2023 .

П. 1.1 вказаного договору передбачено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 26.01.2023. Дата надання кредиту 13.01.2023.

Згідно з п. 1.4. договору стандартна процента ставка становить 3,2% на добу в межах суми 2000 грн.

Пунктом 2.3 договору встановлено, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою-2,5% на добу з першого дня користування кредитними коштами. Якщо клієнт не сплатив у строк кредит взятий відповідно до 1.4 договору процентна ставка становить 3,2 % на добу, проценту продовжуватимуть нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами.

В розділі 7 реквізити та підписи сторін договору вказаний рахунок позичальника №5355 28хх хххх 9172.

Перед укладенням цього договору товариство здійснює ідентифікацією та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 1.11 договору).

Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №06301-05/2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_3 погоджено графік платежів (а.с. 35).

Згідно з додатковими угодами від 27.01.2023, 07.02.2023, 18.02.2023, 01.03.2023 та 24.03.2023 до договору про надання фінансового кредиту №15799-01/2023 від 13.01.2023 у зв`язку з відстроченням виконання забов`язання за договором неоднарозово змінювався графік розрахунків, який станом на 24.03.2023 становить: сума кредиту- 2000,00 грн, термін на який надано кредит- 14, фіксована процентна ставка-3,20%, сума відсотків за користування кредитом-1984,00 грн, кількість прострочених днів 14 днів, до оплати всього- 3984,00 (а.с.36-40). Вказані угоди були підписані однарозовим ідентифікатором ( W219, W384, W776, W2153).

16 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_3 укладено договір про надання фінансового кредиту № 20043-01/2023 .

П. 1.1 вказаного договору передбачено, що товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 14 днів, тобто до 29.01.2023. Дата надання кредиту 16.01.2023.

Згідно з п. 1.4. договору стандартна процента ставка становить 3,2% на добу в межах суми 2000 грн.

Пунктом 2.3 договору встановлено, якщо клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2 договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою-2,5% на добу з першого дня користування кредитними коштами.

В розділі 7 реквізити та підписи сторін договору вказаний рахунок позичальника №5355 28хх хххх 9172.

Перед укладенням цього договору товариство здійснює ідентифікацією та верифікацію клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (п. 1.11 договору).

Додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №06301-05/2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_3 погоджено графік платежів (а.с. 26).

Згідно з додатковими угодами від 30.01.2023 , 09.02.2023, 20.02.2023 та 28.03.2023 до договору про надання фінансового кредиту №20043/01/2023 від 16.01.2023 у зв`язку з відстроченням виконання забов`язання за договором неоднарозово змінювався графік розрахунків, який станом на 28.03.2023 становить: сума кредиту- 2000,00 грн, термін на який надано кредит-14, фіксована процентна ставка- 3,20%, сума відсотків за користування кредитом-1652,00 грн, кількість прострочених днів 16 днів, до оплати всього- 3652,00 (а.с.27-30). Вказані угоди були підписані однарозовим ідентифікатором ( W418, W680, W119, W0709).

26 вересня 2023 між ТОВ ФК Інвеструм та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26092023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 15799-01/2023 від 13 січня 2023 року та кредитним договором № 20043-01/2023 від 16 січня 2023 року укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

26 вересня 2023 між ТОВ ФК Інвеструм та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №26092023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 15799-01/2023 від 13 січня 2023 року та кредитним договором № 20043-01/2023 від 16 січня 2023 року укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 42-44).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26092023 від 26 вересня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 15799-01/2023 в сумі 8756 грн., з яких: 2000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6756 грн. - сума заборгованості за відсотками та за кредитним договором № 20043-01/2023 в сумі 9412 грн., з яких: 2000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7412 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 132).

Позивачем надані розрахунки заборгованості за договором кредиту №20043-01/2023 від 16.01.2023 року у період з 16.01.2023 по 25.09.2023 року (а.с. 73-76).

Згідно довідки від 25.04.2024 №2919_09 виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 13.01.2023 було перераховано кошти у розмірі 2000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с. 82).

Позивачем надані розрахунки заборгованості за договором кредиту 15799-01/2023 від 16.01.2023 року у період з 16.01.2023 по 25.09.2023 року (а.с. 73-76).

Згідно довідки від 25.04.2024 №2919_04 виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення», 16.01.2023 було перераховано кошти у розмірі 2000,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 (а.с. 77).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Судом встановлено, що договори №?20043-01/2023 від 16.01.2023 та №?15799-01/2023 від 13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» та ОСОБА_1 укладено в електронному вигляді із застосуванням електронних підписів одноразовим ідентифікатором «W3526» та «W0832» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів від ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм»» за договорами №?20043-01/2023 від 16.01.2023 у розмірі 2000,00 грн та №?15799-01/2023 від 13.01.2023 у розмірі 2000,00 грн підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Веліканова Є., відповідно до якої 13.01.2023 та 16.01.2023 на платіжну картку клієнта з маскою НОМЕР_1 були перераховані відповідні суми у розмірі 2000,00 грн кожна (а.с. 77, 82).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

У п.п.1.2 Договору визначено, що перехід право вимоги заборгованості до боржників, відбувається в момент підписання сторонаму акту прийому-пердачі відповідного Реєстру Боржникиків згідно додатку №2, після чого фактор стає кридитором по відношенню до боржників та набуває відповідні права вимоги.

Колегія суддів звертає увагу, що умовами укладених договору факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, проведення якої відтерміновано на визначений договором строк.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогамстатті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що розрахунок заборгованості містить необхідну інформацію та підтверджує розмір заборгованості за кредитом. Також розрахунок заборгованості не спростовано відповідачем, в тому числі наданням контррозрахунку.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, що останнім не спростовано, колегія суддів погоджується із висновком суду про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №20043-01/2023 в розмірі 9412, з яких: 2000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7412 - заборгованість за відсотками та за кредитним договором №15799-01/2023 в розмірі 8756,00 грн, з яких: 200 -заборгоівність за основною сумою боргу та 6756-заборгованість за відсотками.

Разом з тим, в матеріалах справи не містять доказів надання відповідачці кредитних коштів за договором позики № 72624838 за зазначеним нею реквізитами.

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів, а також підтвердження зарахування грошових коштів саме на картку ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог стягнення заборгованості за договором позики № 72624838.

Колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про наявність у неї як військовослужбовця пільг, встановлених частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що унеможливлює стягнення з нього процентів за користування кредитом.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, який набрав чинності 23.04.2021 року), тобто на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 16.02.2024 року поданої до суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесені зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту: військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Крім того, Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Разом з тим, будь-якими іншими доказами не підтверджено факту саме безпосередньої участі ОСОБА_1 у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, забезпеченні їх здійснення, перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 30 травня 2018 року у справі № 521/12726/16-ц (провадження № 61-16144св18), від 10 січня 2019 року у справі № 327/353/16-ц (провадження № 61-25229св18) та від 04 вересня 2019 року у справі № 554/10264/17 (провадження № 61-42778св18)».

Враховуючи те, що позичальником не надано суду документів, що підтверджують безпосереднього виконання ним обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь відсічі збройної агресії в особливий період, то доводи апеляційної скарги про наявність підстав для застосування пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є безпідставними.

Судова колегія також не погоджується з доводами апелянта про порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про зупинення провадженя у справі з огляду на наступне.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб та оголошено проведення загальної мобілізації. В подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення зокрема в судових рішеннях Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29.08.2022 року в справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року у справі № 456/2541/19 , тощо.

Судова колегія зазначає, що станом на час вирішення питання про зупинення провадження у даній справі матеріали справи не містять достовірних офіційних доказів (довідок, розпоряджень, наказів тощо ) на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Посилання апелянта, що судом не надано відповідачу копію позовної заяви та додатків до неї, спростовуються матеріалами справи, оскільки 08.05.2024 представником відповідача до суду була подана заява про ознайомлена з матеріалами справи (а.с.66).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374ЦПК Українисуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК Українипідставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині задоволення позовних вимог ТОВ з ухваленням нового рішення про відмову у їх задоволені.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч. 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з питань повернення боргів» задоволено частково, тому стягненню підлягає з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з питань повернення боргів» судовий збір у розмірі 1470,39.

Оскільки апеляційна скарга задоволено частково, тому з ТОВ «ФК «Європейська агенція з питань повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1869,12 грн.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з питань повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 398,73 грн (1869,12-1470,39 грн).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2024 року в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення заборгованості за довгороим позики № 72624838 від 31.10.2022 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" про стягнення заборгованості за довгороим позики № 72624838 від 31.10.2022 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 398 (триста дев`носто вісім) грн 73 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.08.2028

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді С.К. Шабельніков

Н.П. Пилипчук