ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/278/25

Провадження № 22-ц/820/1925/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

за участю: прокурора

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №685/278/25 за апеляційною скаргою Волочиської окружної прокуратури на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року, в складі судді Бурлак Г.І., у справі за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати на користь Теофіпольської селищної ради в ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9658 га (кадастровий номер :04:007:0078), вартістю 90766,69 грн, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської територіальної громади.

В обґрунтування позову вказав, що рішенням сесії Теофіпольської селищної ради від 28.09.2021 №27-13/2021 «Про передачу у власність земельних ділянок» надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9658 га (кадастровий номер :04:007:0078 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської територіальної громади. 10.11.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ017 від 01.12.1995, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності на землю Хмельницької районної ради, агрофірма «Святець» отримала у колективну власність 4639,80 га земель, згідно з планом, на території Святецької сільської ради Теофіпольського району. При цьому, згідно з інформацією Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 21.10.2022 №3088/281-22 спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0078 перебуває в межах земель колективної власності колишньої агрофірми «Святець» та накладається на земельні ділянки колективної власності на території Святецької сільської ради, які залишені у спільній сумісній власності власників земельних паїв. Отже, ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку неправомірно, а тому вона підлягає витребуванню на користь держави.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року залишено без розгляду позовну заяву керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки.

Суд виходив з того, що з врахуванням змін, внесених Законом України №4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», розмір вартості спірного майна має визначатися експертно-грошовою оцінкою земельних ділянок, з якого і має визначатися розмір судового збору, однак, пред`являючи позов, прокурор визначив ціну позову із нормативної грошової оцінки земельних ділянок і відповідно до розміру їх вартості оплатив судовий збір. При цьому, попередньо прокурор зобов`язаний був внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Волочиська окружна прокуратура, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позов було подано до суду ще до внесення відповідних змін до статті 177 ЦПК України в частині необхідності внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна. Крім того, відповідно до статті 388 ЦК України добросовісним набувачем в розумінні цивільного законодавства є особа, що набула спірне майно за відплатним договором, яким не являється відповідач ОСОБА_1 .

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 25 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Волочиської окружної прокуратури на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року та справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Прокурор Веселовська О.П. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній.

Представник Теофіпольської селищної ради Хмельницької області повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, подав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що уберезні 2025 року керівник Волочиської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просив витребувати на користь Теофіпольської селищної ради в ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,9658 га (кадастровий номер :04:007:0078), вартістю 90766,69 грн, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту с. Святець, Теофіпольської територіальної громади.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2025 року позовну заяву керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки залишеної без руху, надано строк для усунення недоліків шляхом подання доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0078, експертно-грошова оцінка якої здійснена в порядку, визначеному законом та чинна на дату подання позовної заяви.

Прокурором на виконання ухвали Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 26 червня 2025 року про залишення позову без руху подано письмові пояснення. Прокурор вважає, що абзац 2 частини 4 статті 177 ЦПК України щодо подання доказів внесення коштів на депозитний рахунок суду у розмірі вартості спірного майна застосовується виключно до позовів про витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388 ЦК України), і не поширюється на вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України). Оскільки ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем, на нього не поширюються вимоги гарантії, встановлені ст. 388 ЦК України, а відтак у позивача відсутній обов`язок щодо внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року залишено без розгляду позовну заяву керівника Волочиської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Теофіпольської селищної ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали суду 26 червня 2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.ч. 3, 4 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України (в редакції чинній на час звернення прокурора до суду) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким статтю 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Статтю 265 ЦПК України доповнено частиною 14 такого змісту: «14. У разі відмови у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду суд вирішує питання про повернення позивачу внесених ним на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, а у разі задоволення позову - про перерахування грошових коштів на користь добросовісного набувача».

Відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з частиною 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо: 1) воно було продане або передане у власність у порядку, встановленому для виконання судових рішень; 2) воно було продане такому набувачеві на електронному аукціоні у порядку, встановленому для приватизації державного та комунального майна.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як вбачається з матеріалів конкретної справи, прокурором подано до суду позовну заяву про витребування у ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,9658 га, кадастровий номер :04:007:0078, яку він набув безоплатно, в порядку статті 387 ЦК України, тобто про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Суд не звернув уваги на ту обставину, що вимога частини 4 статті 177 ЦПК України про обов`язок позивача додати до позову документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовується виключно щодо позовних вимог про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України), і не підлягає застосуванню до вимог щодо витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

З огляду на системний аналіз ст.ст. 387, 388, 390 ЦК України, добросовісним набувачем є особа, яка набула спірне майно не безоплатно, а за відплатним договором, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції застосував положення частини 4 статті 177 ЦПК України, які не підлягають застосуванню, у зв`язку з чим постановив помилкову ухвалу, що, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, є підставою для її скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому суд не надає оцінку доводам апеляційної скарги щодо неправильного застосування норм статті 177 ЦПК України щодо застосування даної норми в часі, оскільки дана норма за змісту позовних вимог прокурора в загалі не підлягала застосуванню в даній цивільній справі.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, підлягає скасуванню з направленням даної цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню в справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Волочиської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 07 липня 2025 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 серпня 2025 року.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко