справа № 753/4156/23
головуючий у суді І інстанції Якусик О.В.
провадження № 22-ц/824/4065/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Київській області на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державна казначейська служба про визнання дій незаконними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з указаним позовом, у якому просив суд: стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 21 543 грн 02 коп., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 1 600 грн, судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що 24 грудня 2022 року, приблизно о 16 год. 20 хв., ОСОБА_1 під час керування автомобілем марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , на дорозі між с. Вишеньки та м. Київ (вул. Центральна) був зупинений працівниками поліції.

У працівників поліції виникла підозра в тому, що позивач керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння тому вони запропонували останньому пройти медичний огляд в спеціалізованому медичному закладі для встановлення факту наркотичного сп`яніння, на що позивач погодився, адже наркотичні засоби не вживав.

Незважаючи на ці обставини, інспектор ВРПП Бориспільського РУП ст. лейтенант поліції Волковський І.Ю. склав відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 039420 про порушення пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.

Автомобіль марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено.

Не погоджуючись із викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами, позивач 24 грудня 2022 року звернувся до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння.?

Згідно з результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від № 007513 від 24 грудня 2022 року, у позивача ознак сп`яніння не виявлено.

24 січня 2023 року відбулося судове засідання Бориспільського міськрайонного суду Київської області з розгляду справи № 359/247/23 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі цього протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ № 039420 від 24 грудня 2023 року.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Зі змісту рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року вбачається, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039429, 24 грудня 2022 року о 16 год. 20 хв. на автомобільній дорозі с. Вишеньки м. Київ (вул. Центральна) позивач керував автомобілем «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Водій від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків.

Разом з тим, позивачем надано висновок КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» відповідно до якого у нього ознак сп`яніння не виявлено, що повністю спростовує неправдиві висновки співробітника поліції.

Таким чином, працівники поліції зафіксували у протоколі про адміністративне правопорушення неіснуючі обставини з метою штучного притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Окремо в постанові зазначено про порушення працівниками поліції інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Також позивач вказує, що підстави для конфіскації транспортного засобу були відсутні, оскільки він жодним чином не перешкоджав дорожньому руху, а був затриманий лише у результаті порушень законодавства зі сторони працівників поліції.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5 543 грн 02 коп. матеріальної шкоди, 5 000 грн відшкодування завданої моральної шкоди, 158 грн 21 коп. судового збору та 235 грн 79 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині - у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення та здійснення щодо нього провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності є підставою для відшкодування позивачеві завданої матеріальної та моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а тому відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ НП в Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано доказів, які свідчать про протиправність дій працівників поліцій.

Позивачем в своїй позовній заяві та додатках до неї жодним чином не доведено факт завдання йому моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тим більше діями відповідача Позивачем у позові не зазначено, яким чином їм докладались додаткові зусилля для організації свого життя. Докази такого докладання у позові не наведені та до позову не додані. Не доведено позивачем тривалість моральної шкоди.

Позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності, а провадження у справі було закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, права позивача були захищені шляхом закриття відносно нього справи про адміністративне правопорушення.

Сам факт закриття судом справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 1 статті 130 КУпАП, не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності працівників поліції у розумінні вимог статті 1176 ЦК України

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, де заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказував:

щодо майнової шкоди. Неправомірність дій поліцейських полягає в тому, що у них не було достатніх підстав вважати, що позивач перебуває в стані наркотичного сп`яніння, оскільки ознаки, описані в протоколі і в направленні на проходження медичного огляду, не підтверджуються ніякими доказами. Про це свідчить відеозапис і результати медичного огляду лікарем. Працівники поліції зафіксували у протоколі про адміністративне правопорушення неіснуючі обставини з метою штучно притягнути позивача до відповідальності, усвідомлюючи, що позивач взагалі не вчиняв жодного правопорушення. Внаслідок перевищення поліцейським своїх повноважень, автомобіль позивача був повністю обшуканий і вилучений без надання позивачу копії акту затримання транспортного засобу і вивезений на штраф майданчик, не зважаючи на те, що автомобіль не знаходився на проїзній частині та не заважав руху. Після того, як прибув батько позивача, щоб зі згоди позивача забрати автомобіль до місця стоянки, йому було відмовлено в цьому, чим порушено права позивача відповідно до статті 265-2 КУпАП.

щодо моральної шкоди. Внаслідок неправомірних дій зі сторони працівників поліції, що відобразилося в тому, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності і вимушений був захищати свої права в суді та доказувати свою невинуватість, в тому що позивач 5 днів не міг користуватися автомобілем, який є основним засобом доходу позивача, тому позивач вимагає відшкодування завданої йому моральної шкоди.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дійшла таких висновків.

Судом встановлено з матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2022 року інспектор ВРПП Бориспільського РУП старший лейтенант поліції Волковський І.Ю. склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039429, відповідно до якого 24 грудня 2022 року приблизно о 16:20 год. на блокпосту № 43 дороги Вишеньки - Київ (вул. Центральна), ОСОБА_1 керував автомобілем мари «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, зіниці ока не реагують на світло або темряву. Від проходження медичного огляду в медичному закладі відмовився в присутності свідків.

У діях ОСОБА_1 інспектор патрульної поліції вбачав ознаки порушення пункту 2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.

Зі змісту протоколу вбачається, що фіксація події здійснювалася на бодікамеру.

Автомобіль позивача згідно з актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу доставлено для зберігання на спеціальний майданчик за адресою: вул. Броварська, 4, с. Проліски.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2023 року у справі № 359/247/23 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданого КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» 03 січня 2023 року, у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, дата і точний час огляду: 24 грудня 2022 року 19:50 год., підстава огляду: самозвернення.

ОСОБА_1 сплатив на користь КНП КМНКЛ «Соціотерапія» 349 грн 20 коп. за проведення медичного огляду на стан сп`яніння та 717 грн 52 коп. за проведення лабораторного дослідження на визначення наркотичного засобу, що підтверджується квитанцією.

26 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплатив 4 432 грн за зберігання транспортного засобу на спецмайданчику та 44 грн 30 коп. комісії за здійснення цього платежу, що підтверджується квитанціями.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина 1 статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина 1 статті 1174 ЦК України).

Для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: 1) неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; 2) шкода; 3) причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Предметом розгляду у цій справі є визнання дій Головного управління Національної поліції в Київській області незаконними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачу у результаті складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та тимчасового затримання транспортного засобу, яким він керував.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039429 відносно ОСОБА_1 складений Інспектором ВРПП Бориспільського РУП ГУНП в Київській області.

З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

У спірних правовідносинах шкода відшкодовується на загальних підставах, визначених статтею 1174 ЦК України, а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди є встановлення протиправності у діях працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) викладено висновок про те, що при невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

Таким чином при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 перевірці та встановленню судом підлягає наявність таких обставин: 1) очевидна невідповідність протоколу вимогам закону; 2) інші протиправні дії працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення; 3) дії працівників патрульної поліції, які мають ознаки свавільності.

Обґрунтовуючи протиправність дій працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 у позовній заяві посилався на те, що працівники поліції зафіксували у протоколі про адміністративне правопорушення неіснуючі обставини щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння з метою штучного притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки відповідно до висновку КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» ознак сп`яніння у нього не виявлено.

Надаючи оцінку указаному доводу, апеляційний суд враховує те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 039429 зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, зіниці ока не реагують на світло або темряву.

Відповідно до пункту 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Пунктом 4 Розділу І Інструкції визначено, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:

наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;

почервоніння обличчя або неприродна блідість..

Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги працівників патрульної поліції про проходження позивачем огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у пункті 4 розділу І Інструкції.

Посилаючись на протиправність дій працівників патрульної поліції, ОСОБА_1 надав висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, виданий КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» 03 січня 2023 року.

У вказаному висновку зазначено, що за результатами огляду, проведеного 24 грудня 2022 року 19:50 год. ознак сп`яніння у ОСОБА_1 не виявлено.

У діях ОСОБА_1 інспектор патрульної поліції вбачав ознаки порушення пункту 2.5 ПДР, який передбачено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.

Відповідно до частини 4 статті 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарським препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського та на підставі частини 5 статті 266 КУпАП такий огляд проведений з порушення вимог цієї статті вважається недійсним.

З долученого до матеріалів справи висновку, виданого КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія», не вбачається, що огляд ОСОБА_1 проводився у присутності поліцейського, а навпаки підставою для такого огляду зазначено: само звернення особи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що зазначаючи у протоколі про адміністративне правопорушення про наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння із їх конкретним зазначенням, працівники патрульної поліції діяли у межах своїх повноважень, визначених пунктами 2, 4 розділу І Інструкції, а на ОСОБА_1 пунктом 2.9 ПДР був покладений обов`язок пройти такий огляд.

Надання ОСОБА_1 висновку медичного закладу на підтвердження того, що він станом на час проходження огляду за само зверненням після складення відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, жодним чином не свідчить про протиправність дій працівників патрульної поліції в частині зазначення у протоколі про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, оскільки його дії кваліфіковані ними як порушення пункту 2.5 ПДР.

Також позивач посилається на те, що у постанові Бориспільського міськрайонного суду Київського області від 24 січня 2023 року у справі № 359/247/23 зазначено про порушення працівниками поліції інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».

Зі змісту указаної постанови суду вбачається, що таке порушення полягає у тому, що у матеріалах справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відсутній акт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.

Однак, Інструкцією не передбачено складання акта відмови від проходження огляду особи на стан сп`яніння, а лише акта за результатами проходження такого огляду.

Апеляційний суд зауважує, що під час перегляду цієї цивільної справи не здійснює перевірку законності постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому преюдиціальне значення у справі надається саме обставинам, установленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Преюдицію утворюють лише обставини, які належали до предмета доказування у відповідній справі, безпосередньо досліджувались і встановлювались у ній судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвалення судового рішення про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП не є обов`язковим для вирішення іншої справи, у якій розглядаються позовні вимоги про визнання дій незаконними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої діями працівників патрульної поліції, оскільки законодавство не містить обмежень у засобах доказування обставин, що можуть свідчити про протиправність діянь працівника патрульної поліції, а суд під час розгляду цивільної справи може самостійно встановити наявність чи відсутність складу відповідного цивільного правопорушення, яке стало підставою для звернення до суду, шляхом оцінки наданих сторонами доказів.

Попереднє рішення суду може бути враховано під час розгляду такого спору та слугувати підставою для звільнення учасників процесу від доказування певних обставин з урахуванням передбачених частиною 4 статі 82 ЦПК України правил, зокрема, що преюдиціальне значення надається виключно обставинам, установленим судовими рішеннями, серед яких можна виокремити обставини (факти) того, чи мали місце ці діяння та чи вчинені вони цією особою, а не правовій оцінці таких обставин, яка може полягати, зокрема, у висновках суду про те, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною.

Щодо доводів ОСОБА_1 про відсутність підстав для тимчасового затримання його транспортного засобу, апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до положень розділу ХІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачене, зокрема, частинами першою - четвертою статті 130 КУпАП.

За наявності правових підстав, передбачених абзацом першим пункту 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

При цьому позивачем, на якого покладено обов`язок доведення неправомірності дій працівників патрульної поліції, на надано будь-яких доказів того, що транспортний засіб марки «Hyundai Elantra», д.н.з. НОМЕР_1 , не перешкоджав дорожньому руху, не створював загрозу безпеці руху та не був розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

На підставі викладеного, враховуючи, що самі лише дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення не можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою, а ОСОБА_1 не доведено протиправності дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення або невідповідності протоколу вимогам закону, апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 21 вересня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державна казначейська служба про визнання дій незаконними та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції в Київській області судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 288 грн 32 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська