Єдиний унікальний номер 341/1373/25
Номер провадження 2/341/776/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Бурштинська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_3 звернулась до суду з вимогою визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою по АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного.

За змістом п.п.4, 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, крім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими заявник звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. п. 4-6 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Законодавець декларує право власника, або законного користувача житлового приміщення (квартири, будинку) захищати свої майнові права на таке, що належить, або перебуває в їхньому користуванні житло (Глава 29 ЦКУ, в сукупності зі статтею 396 ЦКУ). Одним із засобів захисту, відповідно до статті 391 ЦКУ- є право таких осіб вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та/або розпорядження своїм майном. Усунення таких перешкод можливе шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням осіб - ч. 2 ст.405 ЦКУ та ч. 2 ст. 107 ЖКУ).

Отже, вищевказаними нормами Закону передбачено, що у спорах про втрату користування житлом на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач (фізична або юридична особа, яка відповідно до умов договору найму (оренди) житла отримує житлове приміщення у користування на певний строк за плату), члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК України). Зокрема, згідно зі статтею 108 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

За таких обставин, позивачу необхідно надати правовстановлюючі документи, які підтверджують право позивача на звернення до суду з даним позовом, а саме: договір найму (оренди), свідоцтво про право власності тощо. Окрім того, не вирішено питання із залученням у справу власника житлового приміщення (зокрема, але не виключно це може бути правонаступник особи яка надала право на вселення у житлове приміщення). Крім того, у позові не заначено за захистом яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів звертається позивач.

Крім цього, обгрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що відповідач не проживає у житловому приміщенні більше семи років, оскільки виїхав за кордон, але факт його реєстрації у квартирі створює для позивача перешкоди у користуванні житлом та порушує її права як власника, оскільки, відповідач не бере участь в утриманні житла, комунальні платежі не сплачує.

Проте, вказана позовна заява містять наступні недоліки:

- відсутні докази того, що відповідач не проживає у зареєстрованому житлі з власної волі;

-відсутні докази, що реєстрація відповідача перешкоджає позивачу користуватись чи розпоряджатись власним майном;

-відповідач відмовляється самостійно знятись з реєстрації місця проживання в добровільному порядку (в тому числі відсутні докази з таким проханням до відповідача з боку позивача);

-відсутня інформація щодо підтвердження виїзду відповідача з території України, як зазначено у позовній заяві, зокрема, про перетин відповідачем державного кордону України

-не зазначено обставин, за яких відповідач був зареєстрований за вказаною у позові адресою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених уст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України,

Відповідно до ст.18 5ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, у якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись статями 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позовну ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у вищезазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА