Справа № 740/3410/25
Провадження № 2/740/1634/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участі секретаря судового засідання Мартиненко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ніжині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області розірвано 27.01.2025. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина ОСОБА_3 , батьком якого є відповідач. Син перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від надання належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач, ніяким чином їй з сином не допомагає, не надає кошти на утримання дитини, тому просила стягнути з нього аліменти у визначеному розмірі.

Ухвалою суду від 27.06.2025 відкрито провадження та постановлено здійснювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18.07.2025 від представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. надійшов відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні. Зазначив, що посилання позивача на те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та обов`язку утримувати сина, не відповідає дійсності. 11.07.2023 ОСОБА_2 був призваний на військову службу в ЗСУ під час мобілізації. Під час проходження служби він стабільно надавав дружині кошти на утримання сина. Під час несення служби 26.08.2023 ОСОБА_2 було визнано зниклим безвісти, а з 20.12.2024 визнано таким, що перебуває у полоні держави-агресора. Про дані обставини позивач знала та ввесь час отримувала виплати належні її чоловіку. За період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року позивач отримала кошти на загальну суму 2 388 131,71 грн. Тому, протягом півтора року коштів на утримання сина було більше ніж достатньо. На даний час, після звільнення з полону, його стан здоров`я погіршився, він потребує реабілітації та коштів на відновлення здоров`я. Зазначив, що він звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів, що належали йому особисту, після чого позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину. Крім того, вказує, що він проходить військову службу та отримує грошове забезпечення військовослужбовця, інших доходів не має.

Ухвалою суду від 18.07.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Бовшик М.Ю. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та про витребування доказів відмовлено.

Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечила проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача адвокат Бовшик М.Ю. в заяві від 22.08.2025 просив розглянути справу без участі відповідача та його представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.04.2020 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а.с.2).

Дитина зареєстрована та проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, що підтверджується витягом з реєстру Талалаївської територіальної громади від 14.06.2025.

Відповідачем не спростовано зазначений факт.

Судом встановлено, що батько дитини ОСОБА_2 зник безвісти 26.08.2023, з 20.12.2024 вважався таким що перебуває у полоні держави-агресора, що підтверджується витягом з наказу №369 від 20.12.2024.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №134 від 08.05.2025 солдата ОСОБА_2 , який перебував у полоні, вважати таким що звільнений з полону держави-агресора та 08.05.2025 перебуває на лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 .

На підставі заяви дружини безвісно відсутнього ОСОБА_2 , виплати грошового забезпечення здійснювалися ОСОБА_1 на картковий рахунок вказаний останньою, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 01.09.2023 та витягом з наказу від 01.10.2023.

Згідно довідки про доходи, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 отримала за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року на загальну суму 2 220 493, 76 грн.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, ст.181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою ст.27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання,яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно зі ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.41 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів суд враховує вік, стан здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини, потреби дитини, а також те, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні матері, а також те, що відповідач є працездатним та на даний час є військовослужбовцем, зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя, та відсутність доказів того, що він не має можливості чи не здатен допомагати дитині.

Із наявних матеріалів справи та відомостей, судом не встановлено, що платник аліментів має незадовільний стан здоров`я, має на утриманні інших дітей, інших непрацездатнтих утриманців.

Визначаючи аліменти у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд враховує вказані вище положення матеріального закону, вимоги позивача, який бажає саме в такому розмірі стягнути аліменти, а тому вважає за можливе позов задовольнити повністю.

Зазначені відповідачем у відзиві обставини не можуть слугувати підставами для відмови у задоволенні позову, оскільки позивач не вимагає аліменти за минулий період.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, аліменти присуджуються з 18.06.2025.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 211 грн 20 коп. на користь держави.

Керуючись ст.180,182,191 Сімейного кодексу України, ст.263-265, ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.06.2025 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О.Гагаріна