Провадження №: 2-др/336/40/25
19 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Турчинського Максима Ігоровича, за участю секретаря Кумечко Ірини Миколаївни,
представників позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача адвоката Уткіна Олександра Євгеновича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_3 про розподіл судових витрат у цивільній справі №336/6500/25 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості,-
Позивач Концерн «Міські теплові мережі» 10.07.2025р. звернувся до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з вимогами щодо стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 14.07.2025р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено до розгляду на 31.07.2025р.
31.07.2025 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з заявою про закриття провадження у справі. Заява мотивована тим, що на момент пред`явлення позовних вимог сума заборгованості була повністю погашена, отже відсутній предмет спору.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 31.07.2025р. провадження у справі закрито на підставі пп.2,7, ст.255 ЦПК України.
01.08.2025 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду міста Запоріжжя з заявою про розподіл судових витрат у справі, зокрема повернення судового збору позивачу та стягнення з позивача на користь відповідача понесені витрати з оплати правничої допомоги, оскільки при ухваленні рішення щодо закриття провадження у справі зазначене питання не було вирішено.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 06.08.2025р. відкрито провадження за заявою про розподіл судових витрат, справу призначено на 15.08.2025р., справу відкладено на 19.08.2025р.
В судовому засіданні 19.08.2025р. представник позивача Маловічко Марія Олександрівна заперечувала проти задоволення заяви щодо стягнення з позивача витрат на правничу допомогу на користь відповідача через необґрунтованість та не співмірність, натомість судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви просила повернути, оскільки провадження у справі закрито.
В судовому засіданні представник відповідача адвокат Уткін Олександр Євгенович просив задовольнити заяву про розподіл судових витрат повністю.
Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З`ясувавши всі обставини по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до п. 6. ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 29 січня 2020 року у справі № 367/4910/17-ц та від 02 березня 2020 року у справі № 370/27/16-ц.
У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 15.07.2025р. №34, акт наданих послуг від 15.07.2025р. №34, відповідно до якого розмір винагороди адвоката становить 2000,00 грн., квитанція від 31.07.2025р. за №103141 про перерахування 2000,00 грн.
Фактично матеріалами клопотання підтверджується факт отримання відповідачем послуг за договором про надання правничої (правової) допомоги від адвоката Уткіна Олександра Євгеновича.
Суд констатує, що заявлені судові витрати в частині понесених витрат на правничу допомогу є такими, що пов`язані з розглядом цивільної справи, відповідають критерію співмірності, обґрунтованості, пропорційності та розумності, фактично підтверджені документально. Судом також враховано процесуальну поведінку учасників спору, зокрема щодо необгрунтованості заявленого позивачем позову та невжиття вчасних заходів щодо припинення судового провадження.
Зважаюче на зазначене, заява відповідача про стягнення (компенсування) судових витрат в частині витрат на правничу доапомогу підлягає заждоволеннню.
Разом з тим, відповідно до приписів п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Враховуючи вищенаведену норму законодавства, а також ті обставини, що провадження у справі було закрито судом за заявою відповідача, - наявні правові підстави для повернення позивачеві суми сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 270 ЦПК України, ст.7 ЗУ «Про судовий збір» суд, -
Заяву відповідача ОСОБА_3 про розподіл судових витрат задовольнити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Шевченківського районного суду м.Запоріжжя М.І.Турчинський