Справа № 299/8199/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
стягувач - ОСОБА_1 (далі - стягувач),
державний виконавець Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС) Закала Анастасія Іванівна (далі - державна виконавиця),
боржник - Релігійна організація «Закарпатське обласне об`єднання Української Церкви Християн Віри Євангельської» (далі - боржник),
за скаргою стягувача про визнання протиправною бездіяльності державної виконавиці та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою стягувача на постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року і
1. У березні 2024 року стягувач звернувся до суду зі скаргою, у якій просив: встановити особу державної виконавиці, яка протиправно бездіяла; визнати протиправною бездіяльність державної виконавиці; зобов`язати державну виконавицю вжити заходів щодо припинення протиправної бездіяльності шляхом надсилання документів виконавчого провадження виключно в електронній формі до електронного кабінету стягувача в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) не пізніше наступного робочого дня після постановлення ухвали суду. Мотивував скаргу так:
1.1. 25 березня 2024 року стягувач подав заяву до ВДВС про примусове виконання рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 січня 2024 року у справі № 299/8199/23.
1.2. 25 березня 2024 року ВДВС відкрив виконавче провадження № 74541297 (далі - ВП 74541297).
1.3. За Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) документи виконавчого провадження особам, які мають електронні кабінети в ЄСІТС, надсилаються виключно в електронній формі не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
1.4. Станом на 27 березня 2024 року стягувач не отримав в електронній формі постанову про відкриття виконавчого провадження.
1.5. Письмових звернень про додаткове надсилання документів ВП 74541297за вказаною у цьому провадженні адресою стягувач не подавав.
1.6. Оскільки стягувач проживає у Сполучених Штатах Америки, отримання документів в електронному кабінеті є для нього найбільш зручним. Однак унаслідок бездіяльності державної виконавиці він не мав змоги контролювати хід виконавчих дій у ВП 74541297.
2. 10 травня 2024 року Виноградівський районний суд Закарпатської області постановив ухвалу, згідно з якою скаргу стягувача задовольнив частково:
- визнав неправомірною бездіяльність державної виконавиці щодо ненадіслання до електронного кабінету стягувача документів ВП 74541297 з примусового виконання виконавчого листа від 11 березня 2024 року, який видав Виноградівський районний суд Закарпатської області у справі № 299/8199/23 про стягнення з боржника на користь стягувача 1 073,60 грн судового збору;
- зобов`язав державну виконавицю надіслати стягувачу документи ВП 74541297 у порядку, встановленому абзацом першим частини другої статті 28 Закону № 1404-VIII;
у задоволенні інших вимог скарги відмовив.
3. Мотивував ухвалу так:
3.1. Державна виконавиця порушила право стягувача на отримання документів виконавчого провадження через електронний кабінет, коли не надіслала ці документи до електронного кабінету стягувача.
3.2. Необґрунтованим є аргумент державної виконавиці про те, що вона не могла надіслати документи виконавчого провадження до електронного кабінету стягувача через відсутність у неї зареєстрованого електронного кабінету. З 18 жовтня 2023 року у державної виконавиці є обов`язок такий кабінет у системі ЄСІТС зареєструвати.
4. 15 жовтня 2024 року Закарпатський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою задовольнив апеляційну скаргу ВДВС: скасував ухвалу суду першої інстанції й ухвалив нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги стягувача на бездіяльність державної виконавиці; вирішив питання про розподіл судових витрат. Мотивував так:
4.1. Державна виконавиця має право, а не обов`язок надсилати відповідні документи до електронних кабінетів сторін виконавчого провадження.
4.2. Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» був лише у начальника ВДВС, а державні виконавці не мали до нього доступу, оскільки їх неможливо було зареєструвати до прийняття Міністерством юстиції України відповідного наказу.
5. 30 липня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалив постанову, згідно з якою касаційну скаргу стягувача задовольнив частково: постанову Закарпатського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року змінив у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови. Мотивував так:
5.1. Підставою для відмови у задоволенні скарги стягувача є повне виконання судового рішення.
5.2. У скарзі стягувача немає обґрунтування того, яке його порушене право можна захистити саме у спосіб надсилання йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження через електронний кабінет.
6. Суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу (стаття 420 Цивільного процесуального кодексу України; далі - ЦПК України).
7. Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України).
8. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення (частина п`ята статті 262 ЦПК України).
9. Під час касаційного перегляду постанови апеляційного суду Верховний Суд встановив підстави для постановлення окремої ухвали.
9.1. Стягувач обґрунтував вимоги скарги, зокрема, тим, що державна виконавиця не надіслала до його електронного кабінету постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 березня 2024 року з ідентифікатором доступу.
9.2. Представник ВДВС Андрійцьо Роман Васильович 1 травня 2024 року на судовому засіданні в суді першої інстанції заперечував проти задоволення скарги стягувача. Наголосив: «… є електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд»… Виноградівського відділу, але не державного виконавця. Тобто всі повістки, всі скани… надходять туди, але як до Виноградівського відділу, а не як до державного виконавця. … [державний виконавець не може через цей кабінет надсилати документи учасникам справи] тому, що він не має доступу… [має доступ] начальник». На запитання судді Бак М. Д. про те, «у чому технічна чи інша проблема організувати такий доступ державним виконавцям», відповів: «Тому що це не передбачено Міністерством юстиції… Міністерство юстиції повинно видати наказ про реєстрацію електронних кабінетів кожному державному виконавцю…» (т. 1, а. с. 139 - протокол судового засідання; диск із записом судового засідання від 1 травня 2024 року, 0:29:40 - 0:33:09).
9.3. Систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (стаття 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
9.4. Одним із завдань Міністерства юстиції України є забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством (підпункт 2-4 пункту 3 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 липня 2014 року № 228 з подальшими змінами).
9.5. Відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби (частина перша статті 7 вказаного Закону).
9.6. Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі (абзац перший частини другої статті 28 Закону № 1404-VIII).
9.7. 18 жовтня 2023 року введений в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-ІХ від 29 червня 2023 року (далі - Закон № 3200-ІХ). Згідно з пунктом 2 розділу І цього Закону внесені зміни, зокрема, до статті 14 ЦПК України, абзац перший частини п`ятої якої виклали у такій редакції:
«Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів)».
9.8. 19 жовтня 2023 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи» № 3424-IX, який 4 листопада 2023 року набрав чинності (далі - Закон № 3424-IX). Згідно з підпунктом 2 пункту 1 вказаного закону внесені зміни у частину шосту статті 14 ЦПК України. Зокрема її абзац перший викладений у такій редакції:
«Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку».
9.9. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у цій справі звертає увагу Міністерства юстиції України на те, що вказаний припис частини шостої статті 14 ЦПК України є імперативним і передбачає обов`язок не тільки зареєстрованих юридичними особами органів державної влади України та їхніх територіальних органів (зокрема Міністерство юстиції України, органів державної виконавчої служби, утворених Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку), але й кожного державного виконавця мати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
9.10. Для державних виконавців Закон № 3424-IX не встановив перехідного періоду, впродовж якого вони можуть не реєструвати електронні кабінети та користуватися електронними кабінетами органів державної виконавчої служби, в яких працюють. Також у державних виконавців немає можливості не виконувати вимоги процесуального закону з покликанням на те, що «реєстрація електронного кабінету державних виконавців не передбачена Міністерством юстиції».
9.11. Більше того, абзац другий частини четвертої статті 183 ЦПК України у редакції Закону № 3200-ІХ зобов`язує суд повертати заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду у разі, якщо такий заявник відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його. Зазначений припис поширюється, зокрема, і на всі письмові заяви державних виконавців, які не виконали вимогу про реєстрацію електронного кабінету.
9.12. У справі № 299/8199/23: державна виконавиця не виконала вимогу закону про реєстрацію електронного кабінету, що стало перешкодою для надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження до електронного кабінету стягувача; представник ВДВС у суді першої інстанції фактично стверджував, що виконанню вимоги закону перешкоджає те, що реєстрацію електронних кабінетів для державних виконавців не передбачило Міністерство юстиції.
9.13. Верховний Суд зауважує, що наявність у ВДВС зареєстрованого електронного кабінету, доступ до якого є у начальника ВДВС, не звільняє державного виконавця від виконання обов`язку зареєструвати власний електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Порядок документообігу в органах державної виконавчої служби (про який під час розгляду справи № 299/8199/23 повідомив представник ВДВС), за якого державний виконавець не отримує електронні документи у власний електронний кабінет, а отримує їх від начальника ВДВС, не відповідає вимогам закону та може впливати, зокрема, на строки вчинення державними виконавцями виконавчих дій.
10. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню (речення перше частини шостої статті 262 ЦПК України).
11. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що встановлені під час розгляду справи порушення, а саме відсутність у державної виконавиці зареєстрованого електронного кабінету є порушенням передбаченого частиною шостою статті 14 ЦПК України обов`язку зареєструвати такий кабінет. Зазначене обумовлює необхідність вказати Міністерству юстиції України на необхідність вжиття заходів, спрямованих на те, щоб кожен державний виконавець в Україні мав зареєстрований електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
12. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (частина сьома статті 262 ЦПК України).
13. Для виконання цієї окремої ухвали та надання відповіді Верховний Суд вважає за необхідне встановити для Міністерства юстиції України тримісячний строк із дня отримання цієї ухвали.
Керуючись статтями 260, 261, 262, 420 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
п о с т а н о в и в:
1. Звернути увагу Міністерства юстиції України на необхідність вжиття невідкладних заходів для виконання вимог закону щодо реєстрації всіма державними виконавцями індивідуальних електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
2. Надіслати окрему ухвалу до Міністерства юстиції України. Про заходи, вжиті на її виконання для реєстрації всіма державними виконавцями індивідуальних електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, повідомити Верховний Суд у тримісячний строк із дня отримання цієї окремої ухвали.
Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Головуючий В. І. Крат
Судді Д. А. Гудима