29.07.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №533/619/25
Провадження №2/533/371/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року селище Козельщина

Суддя Козельщинського районного суду Полтавської області Оксенюк М.М., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ

До Козельщинського районного суду Полтавської області звернувся позивач ОСОБА_1 із позовною заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності йому архівної довідки №01-07/109 від 15.07.2025 виданої Комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради, а також про зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняти архівну довідку №01-07/109 від 15.07.2025 та здійснити нарахування пенсії.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що 15.07.2025 він звернувся до ОСОБА_2 трудовий архів Козельщинської селищної ради із заявою про видачу архівної довідки про його трудову діяльність з 1986-1991 рік в колгоспі «Червоний партизан» та АО «Припсільське» село Піски Козельщинського району Полтавської області. ОСОБА_1 було видано архівну довідку в якій було зазначено замість ОСОБА_1 , зазначено « ОСОБА_1 ».

Рішенням №65 від 08.07.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, дані вказаної архівної довідки не враховано, оскільки по батькові у довідці (Ів.) не відповідає паспортним даним « ОСОБА_1 ».

Суддя, дослідивши матеріали цивільного позову, встановив наступне.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження (ч. 2ст. 19 ЦПК України).

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також вказано, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі,

відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Водночас, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Пунктом 20 Порядку №637, визначено, що у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнювальні довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №161/4728/19 викладено висновок про те, що «встановлений законом порядок призначення пенсії передбачає також встановлення органом Пенсійного фонду України факту наявності відповідного трудового стажу, а рішення вказаного органу щодо призначення чи не призначення такої пенсії підлягає оскарженню у встановленому законом порядку».

Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі №638/5047/21 зазначив, що спори щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсій та інших соціальних виплат, є публічно-правовими, виникли з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинні розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі №336/1272/19 зазначено, що «порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає можливість лише встановлення судом факту належності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо зазначені в ньому прізвище, ім`я та по батькові не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В усіх інших випадках підтвердження наявного трудового стажу здійснюється підрозділами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, яке (рішення) може бути предметом оскарження у встановленому законом порядку. Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду».

Також, Верховний Суд у постанові від 25 травня 2022 року у справі №363/1099/21 вказав, що у судовому порядку не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється органами Пенсійного фонду України в позасудовому порядку, відмова цього органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №198/623/18 (провадження № 14-369цс19) та від 18 березня 2020 року у справі №589/2794/16-ц та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі №559/2652/16-ц (провадження №61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі №401/2020/17-ц (провадження №61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі №523/30/17 (провадження №61-12771св18) та від 10 червня 2020 року у справі №347/576/18 (провадження №61-45995св18).

Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.5 ст.5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановись обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Із позовної заяви вбачається, що встановлення факту належності йому архівної довідки від 15.07.2025 №109 виданої Комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради, у якій містяться відомості про вироблені трудодні в

Агрооб`єднанні «Припсільське» село Піски Козельщинського району Полтавської області спрямоване на підтвердження трудового стажу для призначеної пенсії, що свідчить про фактичну незгоду позивача із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області №65 від 08.07.2025 про відмову у зарахуванні до його трудового стажу всіх періодів роботи, у зв`язку із невідповідністю по батькові у довідці.

Однак, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу за результатами розгляду вказаного питання підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Таким чином, на підставі викладеного вище, із поданого позову ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а також матеріалів доданих до нього, вбачається наявність між позивачем та відповідачем публічно-правового спору, пов`язаного зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій з приводу призначення позивачу пенсії, а отже такий спір повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи, що даний позов ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, тому необхідно відмовити у відкритті провадження у справі.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду шляхом подання позову у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 186, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити позивачу його право на звернення до суду шляхом подання позову в порядку адміністративного судочинства до Полтавського окружного адміністративного суду (36039, м. Полтава, вул.Пушкарівська, 9/26).

Копію ухвали та позовні матеріали направити позивачу до відома та ознайомлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.М. Оксенюк