ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 954/745/23

провадження № 61-4392св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Воронцової Л. П., Кутурланової О. В., Склярської І. В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк»

з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від

05 березня 2010 року № б/н, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом щомісяця. Однак всупереч умовам договору відповідач станом на

05 лютого 2023 року має заборгованість у розмірі 77 428,83 грн, з яких:

63 339,63 грн - заборгованість за кредитом, 14 089,20 грн - заборгованість за відсотками.

АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 428,83 грн.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від

20 березня 2024 року позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від

05 березня 2010 року в сумі 77 428,83 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Копію рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від

20 березня 2024 рокуОСОБА_1 отримав 20 березня 2024 року на електронну скриньку (т.1, а. с. 236); 26 вересня 2024 року - засобами поштового зв`язку (останній аркуш першого тому (непронумерований)).

Не погоджуючись з рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2024 року, ОСОБА_1 24 грудня 2024 року оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а. с. 1-19).

В апеляційній скарзі заявник просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від

20 березня 2024 року посилаючись на те, що копію оскаржуваного рішення суду отримав 26 вересня 2024 року, що підтверджується копією конверта та роздруківкою із веб-сайта Укрпошти. Просив суд врахувати надзвичайний характер обставин, пов`язаних з військовими діями та воєнним станом, зокрема регулярні повітряні тривоги та вимкнення електроенергії, що призвели до утруднення організації життя відповідача та об`єктивно перешкодили вчасній реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для подання вмотивованого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважність причин пропуску строку та надання доказів на підтвердження вказаних обставин.

Ухвалу мотивовано тим, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження (майже три місяці з дня вручення йому копії рішення суду) не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки є досить загальними та не є тими непереборними обставинами, що перешкоджали здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

На виконання ухвали 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до Херсонського апеляційного суду клопотання, у якому просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2024 року.

Клопотання мотивовано тим, що копію оскаржуваного рішення суду

ОСОБА_1 отримав 26 вересня 2024 року. 28 жовтня 2024 року направив апеляційну скаргу на адресу Херсонського апеляційного суду шляхом замовлення в ТОВ «Нова Пошта» доставки до поштомату, наступного дня намагався змінити спосіб доставки на кур`єрську, однак 29 жовтня 2024 року працівник відділення Нової Пошти у м. Києві повідомив йому про відсутність кур`єрської доставки у м. Херсоні, а також те, що після надходження поштового відправлення у м. Херсон, воно буде 7 днів зберігатися у поштоматі і у разі неотримання адресатом буде переміщено до відділення Нової Пошти, за яким закріплений даний поштомат, де зберігатиметься ще 7 днів, після чого повернеться відправнику. Апеляційну скаргу адресат не отримав та повернулася на адресу заявника, який отримав її 22 листопада 2024 року.

У зв`язку із поверненням апеляційної скарги заявник вирішив подати апеляційну скаргу повторно, однак 04 грудня 2024 року захворів та 11 грудня 2024 року звернувся за медичною допомогою до сімейного лікаря, який призначив лікування тривалістю 5 днів, що унеможливило подання апеляційної скарги протягом 04-16 грудня 2024 року. Крім того, заявнику стали відомі нові обставини, які, на його думку, мають істотне значення для розгляду справи, про які він зазначив в остаточній редакції апеляційної скарги від 23 грудня

2024 року, та цього ж дня направив її на адресу апеляційного суду, а 26 грудня 2024 року - повторно в новій редакції замість помилково надісланої.

ОСОБА_1 вважав, що повторне звернення з апеляційною скаргою

в редакції від 23 грудня 2024 року відбулось протягом місячного строку з дати повернення апеляційної скарги, з урахуванням хвороби, що, на його думку,

є об`єктивними та незалежними від його волі обставинами.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від

20 березня 2024 року відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд зробив висновок про те, що безпідставним є посилання заявника на момент отримання ним 22 листопада 2024 року апеляційної скарги, що була повернена у зв`язку

з неотриманням судом, оскільки, обравши на свій розсуд спосіб направлення скарги, ОСОБА_1 повинен був цікавитися строками її доставлення та після переадресування за зворотною адресою - 05 листопада 2024 року, що підтверджується даними ТОВ «Нова Пошта», невідкладно надіслати скаргу до суду апеляційної інстанції. З дня отримання апеляційної скарги, 22 листопада 2024 року, до 04 грудня 2024 року, з яким він пов`язує погіршення стану здоров`я, заявник мав достатньо часу для звернення до апеляційного суду. Посилання ОСОБА_1 на нові обставини, які, на його думку, мають істотне значення для розгляду справи, про які він зазначив в остаточній редакції від 23 грудня 2024 року, не можуть ставитися в залежність для поновлення строку, оскільки такі обставини могли бути зазначені та подані після направлення апеляційної скарги. Відповідач не навів обґрунтувань щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження у взаємозв`язку зазначених часових інтервалів, враховуючи, що з моменту ухвалення судового рішення, отримання його в електронному вигляді та виникнення права на апеляційне оскарження до подання апеляційної скарги повторно сплинуло понад пів року, з моменту отримання копії рішення суду в паперовому вигляді - три місяці. Заявник не зазначив поважні причини пропуску строку, які

б унеможливлювали звернутися до суду апеляційної інстанції у порядку, встановленому законом.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

03 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 лютого

2025 року та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд не встановив дату офіційного отримання відповідачем оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке було отримано 26 вересня 2024 року. Висновок апеляційного суду про те, що відповідач на власний розсуд обрав спосіб направлення судового рішення шляхом замовлення в ТОВ «Нова Пошта» доставки до поштомату не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки можливість вибору інших послуг була недоступна. Зазначає, що наявність триваючих бойових дій на території Херсонської області перешкодили своєчасному зверненню до суду апеляційної інстанції. Наявність нових обставин також вплинула на своєчасність подання апеляційної скарги. Доводи заявника щодо наявності поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження апеляційний суд фактично проігнорував.

Доводи інших учасників справи

02 травня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду відзив,

у якому просить касаційну каргу залишити без задоволення, мотивуючи це тим, що апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2025 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Херсонського апеляційного суду від

18 лютого 2025 року. Відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Нововоронцовського районного суду Херсонської області.

06 травня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не

є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо це не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності,

а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Праву особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати наданих процесуальним законом заходів для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня

1989 року).

ЄСПЛ зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого

є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від

18 жовтня 2005 року).

Норми, які регулюють строки подання скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Заінтересовані особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та

№ 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів

з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції

з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина четверта статті 357 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження

у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом,

а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом

з повідомленням про вручення (частина третя статті 272 ЦПК України).

Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення

у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина шоста статті 272 ЦПК України).

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22)).

Верховний Суд у постанові від 06 червня 2024 року у справі № 559/2655/23 зазначив, що застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання також не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки воєнний стан на території України оголошено 24 лютого 2022 року, і з цього часу відбуваються масовані ракетні обстріли російською федерацією населених пунктів України, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, проте такі атаки не проводяться щодня, оскільки це складний логістичний процес. Разом із цим судочинство в Україні продовжує здійснюватися у встановленому законом порядку. Не було встановлено в Україні й повного припинення роботи банківських установ, комунальних служб та/або поштового зв`язку.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі № 911/3513/16 зазначено, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані

з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження.

Апеляційний суд встановив, що 20 березня 2024 рокусуд першої інстанції ухвалив рішення, повний текст якого ОСОБА_1 отримав 20 березня

2024 року на електронну скриньку, 26 вересня 2024 року - засобами поштового зв`язку в паперовому вигляді. Проте апеляційну скаргу подано ОСОБА_1 24 грудня 2024 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 354 ЦПК України. Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову

у відкритті апеляційного провадження, оскільки поважних причин пропуску цього строку заявник не навів, а викладені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є тими об?єктивними обставинами, що перешкоджали заявнику реалізувати своє процесуальне право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 20 березня 2024 року подана з пропуском встановленого законом строку без поважних причин.

За таких обставин апеляційний суд правильно застосував статтю 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження без поважних причин.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують

у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Викладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 лютого

2025 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат, понесених заявником, відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська