Справа № 128/4960/24
Провадження № 22-з/801/109/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 рокуСправа № 128/4960/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву адвоката Рибака Андрія Вікторовича, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 128/4960/24 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про розірвання договору, стягнення витрат на придбання товару та стягнення моральної шкоди,

встановив:

На розгляді суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про розірвання договору, стягнення витрат на придбання товару та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Додатковим рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06 травня 2025 року задоволено заяву представника відповідача адвоката Рибака А. В. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 000,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення залишено без змін.

06 серпня 2025 від адвоката Рибака Андрія Вікторовича, який діє в інтересах фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить винести додаткову постанову у справі щодо вирішення питання про судові витрати в порядку ст. 270 ЦПК України. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень, які були понесені відповідачем в суді апеляційної інстанції.

13 серпня 2025 року на вимогу апеляційного суду, надійшла цивільна справа 128/4960/24 за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про розірвання договору, стягнення витрат на придбання товару та стягнення моральної шкоди.

Від позивача ОСОБА_2 і її представника - адвоката Бардіної О. О. заперечень на заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибака А. В. не надійшло.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та їх представників у судове засідання, оскільки не вбачає необхідності їх виклику в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибак А. В. подавав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення без змін. У відзиві представник відповідача не заявляв клопотання про розподіл судових витрат понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції, на професійну правничу допомогу адвоката, не вказував попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Водночас, на не надано доказів на підтвердження понесених судових витрат.

Крім того, у судовому засіданні 29.07.2025 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибак А. В. був присутній, проте не заявляв клопотання до закінчення судових дебатів у справі та протягом всього розгляду справи про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України).

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, якщо до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат (постанова Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №161/7163/20).

Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постановах від 05 квітня 2023 року у справі № 202/2163/21, від 16 травня 2023 року у справі № 146/1089/20, виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 , неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

З наведених обставин вбачається, що представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Рибаком А. В. ні у відзиві на апеляційну скаргу, ні протягом всього розгляду справи в суді апеляційної інстанції до закінчення судових дебатів не було зроблено заяву про розподіл судових витрат, а також не було наведено попереднього розрахунку щодо судових витрат, які відповідач поніс, або планує понести в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Враховуючи викладене та те, що ні відповідач не скористався правом і не заявив до закінчення судових дебатів у справі про необхідність вирішення питання компенсації судових витрат, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, що відповідає положенням ЦПК України та вищевказаній релевантній практиці Верховного Суду.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 381, 382, 383, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільній справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник