Дата документу 18.08.2025
Справа № 501/3492/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Чорноморськ Одеської області

Чорноморськй міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Смирнова В.В.,

за участю секретаря судових засідань Кочкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чорноморського міського суду Одеської області заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. із заявою в якій просить суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань покладених на нього рішенням Чорноморського міського суду одеської області по справі №501/3492/21, що набрало законної сили 28.07.2022р.

Заяву мотивує тим, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист №501/3492/21, виданий 28.07.2022р. Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди 20750,45 грн. та судового збору у розмірі 908,0 грн.

09.08.2022р. приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника.

У боржника грошові кошти на рахунках відсутні, нерухоме майно не виявлено, транспортних засобів, які зареєстровані на його ім`я не виявлено

Приватним виконавцем здійснено повну перевірку майнового стану боржника та за її результатами не виявлено майна та коштів, за рахунок яких можливо виконати рішення суду, ненадання боржником декларації, у якій зокрема вказуються готівкові кошти та майно, що перебуває у інших осіб але належить боржнику, подальше виконання рішення суду неможливе саме через перешкоджання боржника у йог виконанні.

Керуючись ст..ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян», Законом України «Про виконавче провадження» приватний виконавець просив суд задовольнити заяву.

Сторони виконавчого провадження не викликалися відповідно до вимог статті 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. знаходиться зведене виконавче провадження ВП №69599609 (об`єднані ВП69599609, 69600120) з виконання виконавчого листа №501/3492/21 виданого 28.07.2022р. Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 20750,45 грн. та судового збору у розмірі 908,0 грн. (а.с.74, 75,78,79).

09.08.2022р. приватним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с.80 на звороті ) та вказана постанова направлена сторонам виконавчого провадження в тому числі і ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.80).

На запит приватного виконавця Староста Доброолександрівського старостинського округу Дальницької сільської ради Бабогло М.М. листом від 09.02.2023р. повідомив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживав з родиною за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку який винаймали без реєстрації. Родина ОСОБА_3 виїхала за кордон від початку війни а Володимир на території населеного пункту с.Доброолексадрівка не проживає вже більше року, місце його проживання та реєстрації невідоме (а.с.87).

Управління забезпечення діяльності центру надання адміністративних послуг у м.Чорноморську відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради повідомило приватного виконавця, що відповідно до відомостей архівної картотеки місце проживання ОСОБА_1 відсутня (а.с.98 на звороті).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 83 на звороті- -19) на ім`я ОСОБА_1 , НОМЕР_2 не зареєстроване нерухоме майно.

КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на запит приватного виконавця листом від 24.06.20255 повідомило, що у них відсутня інформація щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 на нерухоме майно в м.Одесі за фізичною особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31).

Вимоги приватного виконавця про виконання рішення суду , які направлялися ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 повернені відділення пошти з відміткою пошти про причини невручення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.99,101).

Згідно відповіді на запит №277552550 від 30.06.2025р. на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспорті засоби не зареєстровані (а.с.103)

Згідно відповіді на запит №285008430 від 05.08.2025р. Пенсійного фонду України - ОСОБА_1 доходів не отримує (а.с.105).

Згідно відповіді на запит №285008566 від 05.08.2025р. ОСОБА_1 на обліку в органах Державної фіскальної служби України не перебуває (а.с.105 на звороті).

ОСОБА_1 грошових коштів на рахунках не має.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Конституційна гарантія вільного пересування фізичної особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи вільно залишати територію України, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно ст. 441ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Отже, обов`язковою умовою для звернення державного/приватного виконавця з відповідним поданням є ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, таким чином, аналізуючи дану норму державний/приватний виконавець при зверненні до суду з відповідним поданням, зобов`язаний обґрунтувати та надати відповідні докази ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.

Верховний Суд України в Аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України № 118/0/54-12 від 19 грудня 2012 року зазначив, «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст.6Закону №3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Дослідивши надані приватним виконавцем докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, в порядку ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження того що боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання зобов`язань, зокрема, до заяви не надано жодного документу на підтвердження того, що боржник взагалі повідомлений про відкриття виконавчого провадження та обізнаний про наявність виконавчого провадження. Приватним виконавцем не надано доказів про зареєстроване місце проживання/перебування ОСОБА_1 .

Окрім того, Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 в Україні введений воєнний стан який діє досі та оголошено про мобілізацію..

Боржник ОСОБА_1 за віком є особою призовного віку.

Приватним виконавцем не надано суду доказів того мобілізований ОСОБА_1 чи ні.

Також суду не надано доказів того чи перетинав державний кордон України ОСОБА_1 з урахуванням того, що в Україні введений воєнний стан та велика кількість громадян виїхали за межі України.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про відкриття виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вже встановлено зареєстроване місце проживання чи перебування ОСОБА_1 не відоме, за адресою: АДРЕСА_1 останній не проживає та постанов приватного виконавця він не отримував. Поштова кореспонденція повернена без вручення.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що звертаючись до суду із вказаним поданням, приватним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду, не вказано які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій приватному виконавцеві, а також не надано жодного доказу про наявність наміру боржника виїхати за межі України з метою ухилення від виконання вказаного судового рішення.

Одночасно суд зазначає, що відсутність іншого майна, або інших доходів боржника, на яке можливо здійснити стягнення, не може слугувати підставою для визнання дій боржника як свідоме ухилення від виконання ним своїх зобов`язань.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви приватного виконавця, як необґрунтована.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу у задоволенні заяви про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В.Смирнов