РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 рокуСправа № 495/5153/25
Номер провадження 2/495/2993/2025

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Мишка В.В.,

при секретарі судового засідання Чибукової О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровський в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Друга Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання права засновника фермерського господарства в порядку спадкування з законом,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою в якій просив суд, визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майнові права засновника Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича», як цілісного майнового комплексу в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Позивач звертається до суду з даною позовною заявою з метою захисту своїх законних прав та інтересів з наступних підстав.

Як вбачається з Статуту Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач ОСОБА_1 є керівником та членом Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича».

Єдиним засновником Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича» є його мати - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №6375.

Те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю позивача, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 23.02.1968 року Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району, актовий запис №25.

Після смерті матері, позивач звернувся до Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, як зазначено в листі №476/02-14 від 25.09.2024 року виданого Другою Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області, 12.03.2019 року за реєстровим номером 170, державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на частку спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , що складалась із 100% частки в статутному капіталі Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича», код за . Однак, було встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом не було враховано, що згідно з установчими документами та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, до членів фермерського господарства, на час відкриття спадщини входило 4 (чотири) учасника, а складений капітал склав 0,00 грн., тобто не був сформований.

Наявність цих обставин унеможливлює вірно визначити об`єкт спадкування та його частку та відповідно до ч.1 п.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Позивач зазначає, що на балансі Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича» перебуває трактор, комбайн, інше технічне обладнання, за Фермерським господарством «Якимова Іллі Захаровича» зареєстровано право оренди на земельні ділянки, тому для ведення господарської діяльності у встановленому чинним законодавством порядку, йому необхідно оформити спадщину після смерті єдиного засновника Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича», його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав до суду заяву, про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнає, просить їх задовольнити.

В підготовче судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з Статуту Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач ОСОБА_1 є керівником та членом Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича»/ а.с.32-37/.

Єдиним засновником Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича» є мати позивача - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №6375 /а.с.26/.

Те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю позивача, підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 23.02.1968 року Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району, актовийзапис №25 /а.с.28/.

Після смерті матері, позивач звернувся до Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, як зазначено в листі №476/02-14 від 25.09.2024 року виданого Другою Білгород-Дністровською державною нотаріальною конторою Одеської області, 12.03.2019 року за реєстровим номером 170, державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на частку спадкового майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , що складалась із 100% частки в статутному капіталі Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича», код за . Однак, було встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом не було враховано, що згідно з установчими документами та відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, до членів фермерського господарства, на час відкриття спадщини входило 4 (чотири) учасника, а складений капітал склав 0,00 грн., тобто не був сформований. Наявність цих обставин унеможливлює вірно визначити об`єкт спадкування та його частку та відповідно до ч.1 п.2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачу рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів /а.с.27/.

Позивач зазначає, що на балансі Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича» перебуває трактор, комбайн, інше технічне обладнання, за Фермерським господарством «Якимова Іллі Захаровича» зареєстровано право оренди на земельні ділянки, тому для ведення господарської діяльності у встановленому чинним законодавством порядку, позивачу необхідно оформити спадщину після смерті єдиного засновника Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича», його матері - ОСОБА_3 , якапомерла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справи № 542/2014, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців за законом та заповітом судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України)

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» (далі - Закон) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа.

Відповідно до ст. 8 Закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Частиною 1 статті 22 Закону визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону спадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини визначений статтею 1219 ЦК України.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права.

Оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини ст. 1219 ЦК України), то спадкуванню підлягають і майнові права, які мав спадкодавець.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 908/2606/18 дійшла висновку про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або Законом України «Про фермерське господарство».

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пунктах 51.2., 63 постанови від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20) з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства як юридичної особи право постійного користування земельною ділянкою, яку отримав саме для ведення такого господарства його засновник, переходить до цього господарства. Тому у такій ситуації зазначене право не може бути об`єктом спадкування, а постійним користувачем вказаної ділянки після смерті засновника залишається селянське (фермерське) господарство. У випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена). За наявності у фермерського господарства статутного (складеного) капіталу з розподілом часток між його засновником, членами спадкоємці засновника (члена) фермерського господарства спадкують відповідні права засновника (члена), якому належала відповідна частка у статутному (складеному) капіталі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20) роз`яснено, що ефективним способом захисту прав спадкоємців засновника фермерського господарства, які не відмовилися від вступу до фермерського господарства, в якого немає сформованого статутного капіталу, є визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця прав засновника такого господарства, а не визнання права на цілісний майновий комплекс.

Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 200/10400/18 (провадження № 61-6134св20).

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В роз`ясненнях, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права.

У п.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, зазначено, що ефективним способом захисту прав спадкоємців засновника фермерського господарства, які не відмовилися від вступу до фермерського господарства, в якого немає сформованого статутного капіталу, є визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця прав засновника такого господарства.

Спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення позову.

Беручи до уваги, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, прийняв спадщину після смерті матері шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, бажає оформити спадкові права на майнові права засновника (члена) фермерського господарства, однак не може оформити їх нотаріально, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права на майнові права засновника фермерського господарства у порядку спадкування за заповітом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 6-10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Друга Білгород-Дністровська державна нотаріальна контора Одеської області, про визнання права засновника фермерського господарства в порядку спадкування з законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , майнові права засновника Фермерського господарства «Якимова Іллі Захаровича», як цілісного майнового комплексу в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Віталій МИШКО