Справа № 515/665/25
Провадження № 2/515/938/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Дімітренко Валерій Євстафійович до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2025 року позивачка через свого представника звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області із вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1 . 14 лютого 2020 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я позивачки, яким заповіла їй житловий будинок АДРЕСА_1 , що успадкувала після смерті її матері ОСОБА_3 . Як спадкоємець за заповітом позивачка звернулася 11 листопада 2024 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. Однак, нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з причини ненадання доказів успадкування вищевказаного будинку її матір`ю ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_3 , тобто бабусі позивачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка зазначає, що її мати прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини, відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України у редакції 1963 року, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проживаючи у будинку на час відкриття спадщини, оскільки з 27 грудня 1979 року зареєстрована та фактично проживала в спадковому будинку по день своєї смерті. Крім того, позивачка зазначає, що вона теж народилася та проживала у вказаному будинку з 18 вересня 1966 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Враховуючи викладене, позивачка просить визнати за нею право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В підготовче засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Дімітренко В.Є. надійшла заява про слухання справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Логінов О.Г. надав суду заяву, у якій просив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.08.2024 року, виданого виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у тому числі і на будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя 14 лютого 2020 року ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Гайдаржи А.А. та зареєстрований у реєстрі за №189, яким заповіла позивачці житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Позивачка як спадкоємець за заповітом звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. з заявою про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. від 05 травня 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с.20).

Відповідно до довідки №2045 від 17 березня 2025 року, виданої ТОВ «Татарбунарське РБТІ та РОН», згідно архівних даних БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 24 лютого 1961 року виданого на підставі рішення виконкому від 24.02.1961 № 4/2(а.с.17).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 11 червня 1996 року, виданим Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 була донька ОСОБА_2 . На підтвердження факту родинних відносин, як між матір`ю та донькою, позивачем надано: копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , серії НОМЕР_4 , видане 16 грудня 1949 року на підставі актового запису № 51, згідно з яким ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Татарбунари Ізмаїльської області народилася ОСОБА_4 , батьки: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с.24); копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 18 червня березня 2025 року, на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (а.с.25).

На підтвердження того, що спадковий житловий будинок є житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_2 , позивачем надано копії з домової книги реєстрації громадян у будинку АДРЕСА_2 , згідно якої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 1946 року зареєстрована та проживала за вказаною адресою, разом із нею в період з 1955 року за цією ж адресою зареєстрована та проживала спадкодавиця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.65-69). Крім того, із домової книги реєстрації громадян у будинку за АДРЕСА_2 , реєстрація проживаючих мешканців з 1966 року проводилася в цьому ж будинку, але за новим номером 11(а.с.69).

Відповідно до довідки №06-15/294 від 25 листопада 2024, виданої Татарбунарською міською радою Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на момент смерті зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 (а.с.40).

Відповідно до довідки №03-20/6334 від 05 серпня 2025, виданої виконавчим комітетом Татарбунарської міської ради, житловий будинок, який успадковує ОСОБА_1 , розташований по АДРЕСА_3 (а.с.64).

Відповідно до Архівної довідки архівного відділу Білгород-Дністровської районної державної адміністрації № 78/03-18/79 від 03 липня 2025 року, копії рішень Татарбунарської міської ради Татарбунарського району Одеської області про підтвердження, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , мав раніше інші номери будинку АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 у період з 1946 -1961 роки відсутні, в архівному відділі Білгород-Дністровської районної державної адміністрації перебувають документи Татарбунарської міської ради Татарбунарського району Одеської області за період з 1982 -2014 роки (а.с.61-62).

З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого 23 січня 2001 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, вбачається, що спадкодавця ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 по день свої смерті, відмітка проставлена ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 23- зворот).

Таким чином, відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР вона фактично вступила в управління та володіння вищевказаним спадковим будинком після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР).

Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526 ЦК УРСР).

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Згідно з копією спадкової справи до майна померлої №111/2024, заведеної 19 листопада 2024 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П., з заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємці: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Спадщину після смерті ОСОБА_2 своєчасно прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як спадкоємці по заповіту на 1/2 частку земельної ділянки, оскільки вони звернулись протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із відповідними заявами до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи ( а.с.53-54).

За даними технічного паспорту, виготовленого 17 березня 2025 року на замовлення ОСОБА_1 , будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: ТІ01:5187-5532-8052-5724, має складові: житловий будинок літ. «А», загальною площею 106,6 кв.м, житловою 66,3 кв.м; сарай літ. «Б»; сарай літ. «В»; гараж літ. «Г»; навіс літ. «Д»; хвіртка, ворота, огородження 1-3 (а.с.10-16).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 06 травня 2025 року, оціночна вартість об`єкта, а саме, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , становить 340217 грн.(а.с.18-19).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивачка як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_2 19 листопада 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

25 травня 2025 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно (а.с. 20).

Як вбачається з копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , дане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Татарбунарської селищної ради 24 лютого 1961 року №4/2 (а.с.9).

Отже, спадкодавець ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно за життя не мала, а тому позивач ОСОБА_1 як спадкоємець за заповітом позбавлена можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст.331 ЦК України якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За ч.2 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З вищенаведеного випливає, що іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивачка правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрала спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки позивачка довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, тому суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює рішення про їх задоволення.

На прохання позивачки суд не стягує з відповідача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженкою м.Татарбунари Одеської області, РНОКПП НОМЕР_7 , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями за адресою: АДРЕСА_1 , зі складовими: житловий будинок літ. «А», загальною площею 106,6 кв.м, житловою 66,3 кв.м; сарай літ. «Б»,«В»; гараж літ. «Г»; навіс літ. «Д»; хвіртка, ворота, огородження 1-3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вона успадкувала після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 08.08.2025.

Суддя В.О. Луцюк