Справа № 172/1054/25
Провадження № 2/172/443/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2025 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г.

за участі секретаря судового засідання Глушко О.М.

представника позивача Іваницьких Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що банк запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

15.11.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг з метою отримання цих послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Станом на 30.07.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п. 4 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

30.07.2023 року банк направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18, 5.19 Розділу II Умов кредит став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену тарифами.

На підставі вищезазначеного, загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 05.03.2025 року становить 25321,55 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 25321,55 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.

У зв`язку з вказаним позивач просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідачу був встановлений кредитний ліміт, яким він користувався. Щодо стягнення суми тіла кредиту, яка є більшою ніж наданий кредитний ліміт, представник позивача пояснила, що в разі відсутності грошових коштів на погашення заборгованості банк самостійно надає такі кошти клієнту у кредит, погашає нараховані відсотки та ці кошти додає до тіла кредиту. Яку саме суму грошових коштів фактично отримав і використав відповідач та в якому розмірі нараховано відсотки за договором не може вказати так як всі суми внесені у тіло кредиту без їх розподілу на складові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

15.11.2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг з метою отримання цих послуг. Анкета-заява містить лише загальні відомості про клієнта та є підтвердженням бажання клієнта отримати кредит. При цьому належних, достатніх та достовірних доказів передання відповідачу грошових коштів та користування ними суду не надано.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал банк", Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому до позовної заяви додано роздруківку витягу з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал банк" при наданні банківських послуг, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту. Однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці документи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву оскільки вони не містять підпису відповідачки. Відсутні також і докази того, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови щодо надання кредитних коштів і сплати відсотків саме у зазначеному в цих документах розмірах і способі нарахування, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал банк" при наданні банківських послуг, Таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту. У зв`язку з викладеним витяг з Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал банк" при наданні банківських послуг, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які долучені позивачем до справи, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

У позовній заяві позивач просить стягнути 25321,55 грн. і зазначає, що вся сума є тілом кредиту. За визначенням заборгованість за кредитним (грошовим) зобов`язанням складається з основної суми боргу (тіло кредиту), процентів, неустойки та витрат кредитора, пов`язаних з одержанням виконання (ст. 534 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Тобто за таким договором встановлюється плата за користування грошовими коштами у вигляді процентів, які фізично отримані боржником і він отримав та використав можливість їх витратити на власні потреби. Таким чином зарахування нарахованих, але не сплачених процентів до суми основного боргу суперечить вимогам законодавства, так як боржник фактично не отримує суму нарахованих процентів, а лише має місце збільшення боргу без будь-якого руху коштів.

З матеріалів справи встановлено, що сума заборгованості, перевищує встановлений на картку кредитний ліміт. У судовому засіданні представник позивача пояснила, що таке виникло внаслідок зарахування нарахованих процентів до тіла кредиту.

При цьому, позивач не скористався правом змінити позовні вимоги, розділивши заборгованість на її складові частини. Тоді як згідно з матеріалами справи вбачається, що позивач нараховував на залишок кредитних коштів проценти. Суд же самостійно не в змозі визначити яку саме суму коштів позичальник фактично використав з отриманих у кредит коштів, яка сума процентів нарахована в межах кредитного ліміту, а яка поза його розміром.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки АТ «Універсал Банк» не надало належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження та обґрунтування заявлених ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не обґрунтовані, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, судові витрати у справі слід покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 207, 526, 626, 627, 628, 1054 ЦК України, -

У Х В А Л И В

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк