Справа № 383/660/25
Номер провадження 2/383/382/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

при секретарі судового засідання Могиленко В.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі ТОВ «Свеа Фінанс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі АТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z75.24087.004939366, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит у розмірі 35614 грн. 00 коп. строком на 60 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом 10,0% річних, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів.

Всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подачі позову становить 80411 грн. 73 коп., з яких: 31521 грн. 86 коп. заборгованість за основним боргом; 9646 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 39243 грн. 27 коп. заборгованість за іншими процентними платежами.

25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, в тому числі було відступлено права вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором №Z75.24087.004939366 від 20.02.2019 року.

На підставі наведеного вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 80411 грн. 73 коп. та судові витрати.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.51-52).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині вимог позовної заяви просив провести розгляд справи без його участі (а.с.6).

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що у лютому 2019 року отримав кредит в АТ «Ідея Банк» в загальній сумі 35000 грн. на п`ять років. Кредит мав повернути у 2024 році. У 2019 році погашав кредит, але через рік припинив погашати кредит. Позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в сумі 31521 грн. 86 коп. та відсотками в сумі 9646 грн. 60 коп. Не визнає вимоги в частині стягнення заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 39243 грн. 27 коп., про що подав до суду відповідну заяву (а.с.63).

Частинами 1, 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач частково визнав позов, про що подав до суду окрему письмову заяву про визнання позову, і визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає наявність законних підстав для визнання відповідачем позову в частині вимог.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z75.24087.004939366, який підписаний відповідачем, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 35614 грн. 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж, строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору (пункти 1.1, 1.2 договору). За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (маржу банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 9,99% (пункти 1.3, 1.4 договору).

Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 20 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів (п.2.1 договору).

Одночасно з укладенням кредитного договору позичальник підписав заяву на приєднання до договору добровільного страхування життя №Z75.24087.004939366 від 20.02.2019 року. Вигодонабувачем за даним договором є АТ «Ідея Банк», страховий платіж за договором становить 4912 грн. 28 коп., страховий тариф 16,00% (а.с.13).

20.02.2019 року відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума кредиту/ліміт 35614 грн., строк кредитування - 60 місяців, процента ставка відсотків річних 9,99% (а.с.12).

20.02.2019 року відповідачем підписано заяву №Z75.24087.004939366 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, згідно якої відповідач виявив бажання акцептувати публічну оферту ПАТ «Ідея Банк» на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку від 16.09.2015 року, яка розміщена на сайті банку за електронною адресою www.ideabank.ua (а.с.15).

Виконання АТ «Ідея Банк» своїх зобов`язань за кредитним договором підтверджується ордерами-розпорядженнями №1 про видачу кредиту на суму 30701 грн. 72 коп. та №2 про сплату страхового платежу на суму 4912 грн. 28 коп. (а.с.10), а також випискою по рахунку позичальника за період з 20.02.2019 року по 25.07.2023 року (а.с.16-17).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.07.2023 року складає 80411 грн. 73 коп., з яких: 31521 грн. 86 коп. заборгованість за основним боргом; 9646 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 39243 грн. 27 коп. заборгованість за комісіями (а.с.15 зворотній бік).

25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» (далі клієнт) та ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна») (далі фактор) укладено договір факторингу №01.02-31/23, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників (а.с.18-22).

Факт виконання зобов`язання по оплаті прав за вищевказаним договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №9217 від 26.07.2023 року на загальну суму 11963 508 грн. 00 коп. (а.с.25).

Згідно реєстрів боржників №№1, 2, 3 до договору факторингу та відповідних до них витягів, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №Z75.24087.004939366 від 20.02.2019 року у розмірі 80411 грн. 73 коп., з яких: 31521 грн. 86 коп. заборгованість за основним боргом; 9646 грн. 60 коп. заборгованість за відсотками, 39243 грн. 27 коп. заборгованість за комісіями (а.с.26-29).

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Враховуючи наведене, а також те, що відповідач взяті не себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (тіло кредиту) та нараховані відсотки за користування кредитом не повернув, визнав позов в частині стягнення з нього тіла кредиту та відсотків, та його визнання прийняте судом, суд приходить до висновку, що доводи позову в частині стягнення суми заборгованості за основним боргом та заборгованості за відсотками, що разом у сумі становить 41168 грн. 46 коп. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення інших процентних платежів в сумі 39243 грн. 27 коп., які в довідці-розрахунку заборгованості вказані як заборгованість за комісіями, суд зазначає наступне.

Пунктом 1.10 кредитного договору передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного Банку України постановою від 08.06.2017 року затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 року справа №186/1333/16-ц, провадження №61-27618св18, викладено правовий висновок про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Так, Верховний Суд у постанові від 16.11.2016 року у справі №6-1746цс16 дійшов висновку, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Позивачем не наданого жодного підтвердження факту надання послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються та за які банком встановлена щомісячна плата за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності конкретного переліку таких послуг, які надаються більше, ніж один раз на місяць, погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, підтверджень факту надання таких послуг в обсязі, що перевищує право споживача за законом. Та обставина, що оплата таких послуг внесена в графік погашення кредиту, не нівелює обов`язок позивача довести позовні вимоги належним чином, оскільки розшифрування таких послуг також не наведено в додатку до договору.

Враховуючи зазначене вище, стягнення заборгованості за іншими процентними платежами (комісіями) в сумі 39243 грн. 27 коп. не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатом розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, тому з урахуванням принципу пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 1235 грн. 42 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №Z75.24087.004939366 від 20.02.2019 року у розмірі 41168 (сорок одна тисяча сто шістдесят вісім) грн. 46 коп., що складає: заборгованість за тілом кредиту 31521 грн. 86 коп., заборгованість за відсотками 9646 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1235 (одна тисяча двісті тридцять п`ять) грн. 42 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, п.і. 03124.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 05.08.2025 року.

Суддя В.В. Бондаренко