Провадження №2/748/94/25
Єдиний унікальний № 751/7146/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" серпня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Хоменко Л.В.

секретаря Базарної М.В.,

за участю представника позивача адвоката Сагайдака А.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Матвійчук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування частиною земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В :

20 вересня 2024 року на виконання ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 2 вересня 2024 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла цивільна справа за позовом, поданим адвокатом Сагайдаком А.В. в інтересах ОСОБА_2 , у якому він просить стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в розмірі 1 грн за користування частиною 0,000635 га земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019 за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2024 року. В обгрунтування позовних вимог, зазначає, що позивач ОСОБА_2 , як власник земельної ділянки не отримував від відповідача плати за фактичне користування зайнятою відповідачем частиною його земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019. Відповідач ОСОБА_1 користувався 0,000635 га зазначеної земельної ділянки без правоустановлюючих документів (у т.ч. з початку 2020 року по 2024 рік). Відповідач (набувач нерухомого майна), не сплачуючи ОСОБА_2 плати за користування частиною земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019 за відсутності укладеного договору з позивачем, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від плати за користування частинами його земельної ділянки в той період). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України. У зв`язку з чим, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування частиною земельної ділянки 0,000635 га.

21 жовтня 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Матвійчук А.С. подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с. 62-67), у якому вона просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вважає, що доводи позивача про порушення його права відповідачем ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами. Наголошує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за життя належав ОСОБА_3 , після смерті якої власником стала ОСОБА_4 . 10 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В. За таких обставин, відповідач згідно Договору від 10 червня 2015 року придбав у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд площею 0,2496 га кадастровий номер :03:000:0018, а позивач, в свою чергу, придбав у власність земельну ділянку площею 0,2855 га у межах згідно з планом, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: с. Повідов Чернігівського району Чернігівської області, кадастровий номер :03:000:0019. У процесі виготовлення Технічної документації земельна ділянка №:03:000:0018 була поділена, внаслідок чого ОСОБА_5 має у власності земельну ділянку з кадастровим номером №:03:000:0109 площею 0,1248 га, а ОСОБА_1 має у власності земельну ділянку з кадастровим номером №:03:000:0108 площею 0,1248 га. У складі вищевказаної Технічної документації наявний Акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 03 липня 2015 року, який підписаний особисто ОСОБА_2 , також наявний Акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 03 вересня 2015 року, який також підписаний особисто ОСОБА_2 . Крім того, під час виготовлення Технічної документації було складено Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 03 вересня 2015 року. Даний Акт також підписаний особисто Позивачем, а в п. 3 Акту зазначено: «Власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено, про що складено акт про встановлення та погодження меж». Наявність особистого підпису позивача в Актах свідчить про те, що він, починаючи з 03 вересня 2015 року був обізнаний про межі земельної ділянки з кадастровим номером №:03:000:0108 площею 0,1248 га, що належить ОСОБА_1 . Також судами у справі №748/35/20 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 використовували земельні ділянки відповідно до їх цільового призначення, незавдаючи позивачу, як землекористувачу сусідньої земельної ділянки, відповідні незручності.

23 жовтня 2024 року представником позивача адвокатом Сагайдак А.В. подано відповідь на відзив представника відповідача адвоката Матвійчук А.С. (т.1 а.с. 149-165), у якому він агрументи відповідача вважає безпідставними та просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Сагайдак А.В. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовні заяві та просив їх задовольнити. Наголошував, що відповіддю на його звернення орган місцевого самоврядування підтвердив, що сільська рада не надавала дозволу на зведення споруд на земельній ділянці відповідача, отже вони зведені самочинно. На схемі земельні ділянки розміщені таким чином, що не виступають за межі земельної ділянки, однак, збірний кадастровий план земельної ділянки позивача підтверджує, що об`єкти відповідача знаходяться на земельній ділянці позивача. Позивач не надавав згоди на розміщення на його земельній ділянці будівель, а плати за таке користування його земельною ділянкою не отримує.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав, суду зазначив, що купив земельну ділянку у с. Повідов Чернігівського району Чернігівської області. Стверджував, що всі споруди на його земельній ділянці побудовані у межах його земельної ділянки, а технічна документація відповідає межам земельної ділянки. Стверджував, що не користується земельною ділянкою позивача. На момент купівлі паркан уже був зведений, проте після поділу земельної ділянки з ОСОБА_5 вони зводили новий паркан, межі якого погодили з ОСОБА_2 , крім того домовились про спільну оплату за виконану роботу з ОСОБА_2 . Однак, коли паркан збудували ОСОБА_2 відмовився відшкодовувати свою частину за зведення паркана та почав вимагати перенести будинок.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Матвійчук А.С. у задоволенні позовних вимог просила відмовити за безпідставністю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до такого висновку.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,2855 га в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019 посвідчується договором купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0019 від 10 червня 2015 року зареєстровано під №1271, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності №42176998 від 12 серпня 2015 року. ( т.1 а.с. 12- 13)

10 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В., відповідно якого ОСОБА_5 та ОСОБА_1 стали власниками рівних часток житлового будинку АДРЕСА_1 , тобто по частині кожний. ( т.1 а.с. 70-72)

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за договором купівлі- продажу від 10 червня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Денисенко О.В., придбали земельну ділянку, площею 0,2496 га, кадастровий номер :03:000:0018. ( т.1 а.с.73-75)

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_1 поділили земельну ділянку, після чого земельна ділянка з кадастровим номером №:03:000:0108 площею 0.1248 га стала належати ОСОБА_1 , має чітко встановлені межі, сформовані із земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0018 площею 0,2496 га, межі якої були визначені відповідно до нормативних документів після будівництва житлового будинку ( ще попереднім власником).

Акт про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) та погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 03 вересня 2015 року містить підпис ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що на його земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0019 знаходиться огорожа земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0108, що займає 3,21 кв.м., частина дерев`яної будівлі, площею 3,14 кв.м. Відповідач ОСОБА_1 своїми будівлями та спорудами фактично займає 6 кв.м. (0,000635 га) земельної ділянки позивача з кадастровим номером :03:000:0019. Таким чином позивач вважає, що відповідач користується частиною його земельної ділянки площею 0,000635 га, що входить до земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019, однак позивач не отримував від відповідача плати за фактичне користування зайнятою відповідачем частиною його земельної ділянки.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом (частина друга статті 90 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до частин другої та третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення.

Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності.

На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Відповідно до ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Відповідач набув право власності згідно Договору купівлі-продажу від 10 червня 2015 року, на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування господарських будівель і споруд площею 0,2496 га кадастровий номер :03:000:0018, чинність якого позивачем та іншими особами не оспорюється, тобто з правомірних підстав.

Посилання позивача, що на момент укладення договору купівлі- продажу земельна ділянка, придбана відповідачем, була вільна від забудов є хибним, оскільки від попереднього власника відповідачу за окремими догорами купівлі продажу перейшла, як земельна ділянка, так і житловий будинок з господарськими спорудами за однією адресою.

Відповідно до положень ч.1, 2 статті 79 , положень ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов`язує, на власнику лежить тягар утримання майна, у тому числі обов`язок внесення плати за користування земельною ділянкою, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, відповідно до закону, що випливає із ст. 206 ЗК України. В силу правових властивостей нерухомої речі, з набуттям права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідач одночасно набув і правову можливість користування земельною ділянкою.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач, несплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди, збільшує вартість власного майна, а позивач втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача.

Подібна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 по справі № 3-1345гс16.

Однак, на думку суду, це положення не може бути застосоване до правовідносин, які склались між сторонами, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, правовідносини виникли не в силу користування чужим майном без оплати, а в силу порушення правил добросусідства, що регулюється положеннями Земельного кодексу України (або ж технічної помилки при виготовленні технічної документації на земельну ділянку), за якого лише певна частина нерухомого майна накладається на частину сусідньої земельної ділянки.

Крім того, суд наголошує, що частина спірної земельної ділянки, якою на думку позивача, безоплатно користується відповідач, та на якій розташована частина об`єкта нерухомості відповідача, у розумінні ст. 79-1 ЗК України є несформованою, не виділеною в окремий об`єкт, державна реєстрація її не проведена( саме частина земельної ділянки площею 0,000635 га.).

Таким чином відсутній об`єкт оренди в розумінні ч.1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», який є обов`язковою (істотною) умовою оренди землі.

Крім того, спірна частина земельної ділянки не є вільна, вона належить позивачу на праві приватної васності, має цільове призначення, закон не передбачає обов`язкової плати за користування частиною земельної ділянки приватної форми власності, а відповідний договір оренди між сторонами не укладався, тобто договірні відносини між сторонами не виникли, а виникли відносини з порушення правил добросусідства, а тому у відповідача не виникло кондикційне зобов`язання в силу положень ст. 1212 ЦК України зі сплати на користь позивача вартості користування частиною несформаваної як об`єкт земельної ділянки, на якій розташована відповідна частина об`єкта його нерухомого майна.

Слід зазначити, що позивач уже звертався до суду за захистом свого порушеного права.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні частиною земельної ділянки відмовлено.( т.1 а.с. 112-120, 121-137)

Постановою Верховного Суду від 05 травня 2022 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2021 року та Постанова Чернігівського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року залишені без змін.( т.1 а.с. 138-141)

З мотивувальної частини рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області вбачається, що представник позивача адвокат Сагайдак А.В., просив усунути позивачу перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:000:0019, площею 0,00186 га із загальної площі 0,2855 га, а саме зобов`язати ОСОБА_5 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109: звільнити частину земельної ділянки № :03:000:0019 від: частини фундаменту металевої споруди, площею 0,06 кв.м; частини дерев`яної будівлі, площею 4,86 кв.м, частини споруди (навісу), що примикає до огорожі земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0109, яка займає 7,33 кв.м, шляхом їх демонтажу (часткового розбирання) з наступним розміщенням їх на відстані 1,0 м від межі земельної ділянки № :03:000:0019; огорожу земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0109 демонтувати та встановити на межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0109; конструкцію покриття споруди (навісу) привести у відповідність з положенням п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» шляхом зобов`язання виконати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів споруди (навісу) на територію суміжної земельної ділянки № :03:000:0019, а саме: змінити нахил конструкції покриття споруди (навісу) в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі споруди (навісу) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; кам`яну будівлю на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0109 привести у відповідність до положень п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», наступним чином: частину стіни будівлі перенести на відстань 1,0 від межі земельної ділянки № :03:000:0019; змінити нахил частини конструкції покриття кам`яної будівлі в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі будівлі на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; металеву споруду на земельній ділянці з кадастровим номером "425581600:03:000:0109 привести у відповідність до положень п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» наступним чином: перенести частину стіни та фундаменту металевої споруди на відстань 1,0 від межі земельної ділянки № :03:000:0019; змінити нахил частини конструкції покриття кам`яної будівлі в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі споруди на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; зобов`язати виконати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть опаданню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) розташованого частково на території ділянки з кадастровим номером: :03:000:0109, на територію суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019, відповідно до положень п. 3.25 ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», га відповідно до 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме: змінити нахил частини конструкції покриття дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) у бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0109 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0109; Зобов`язати ОСОБА_1 , як власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108: звільнити частину земельної ділянки № :03:000:0019 від: огорожі земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0108, що займає 3,21 кв.м, шляхом демонтування та встановлення на межі земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108; частини дерев`яної будівлі, площею 3,14 кв.м., шляхом їх демонтування (часткового розбирання) з наступним розміщенням на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0108 на відстані 1,0 м від межі земельної ділянки номер :03:000:0019; бетонну конструкцію, яка є фундаментною частиною конструкції огорожі земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0108, яка виступає на територію земель загального користування та частково перешкоджає доступу до огорожі земельної ділянки ОСОБА_6 , привести у відповідність до п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.6.1.34 ДБН - 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» шляхом демонтування; споруду, яка розташована в притул до огорожі земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0108, привести у відповідність до положень 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» наступним чином: дерев`яну стіну споруди перенести на відстань 1,0 від межі земельної ділянки № :03:000:0019; змінити нахил конструкції покриття споруди в бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0108 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі споруди на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0108; зобов`язати виконати необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть паданню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) розташованого частково на території ділянки з кадастровим номером: :03:000:0108, на територію суміжної земельної ділянки з кадастровим номером № :03:000:0019, відповідно до положень п. 3.25 ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», та відповідно до п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме: змінити нахил частини конструкції покриття дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) у бік земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0108 та виконати заходи з організації водовідведення атмосферних опадів з покрівлі дерев`яного будинку (дерев`яної будівлі) на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0108.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Крім того, на думку суду обраний позивачем спосіб захисту - стягнути з ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в розмірі 1 грн за користування частиною 0,000635 га земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019 за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2024 року не призведе до ефективного захисту прав позивача.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду покладається на нього та відшкодуванню з відповідачів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в розмірі 1 гривні за користування частиною 0,000635 га земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0019 за період з 01 січня 2020 року по 01 січня 2024 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 15 серпня 2025 року.

Суддя Л.В. Хоменко