Головуючий у суді першої інстанції В. П. Антипенко
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

16 липня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Саліхова В. В., Стрижеуса А. М.,

секретар судового засідання Комар Л. А.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Бортом Павлом Сергійовичем , на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Антипенко В. П., в примішенні Рокитнянського районного суду Київської області,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, уточненим у подальшому, до ОСОБА_2 , у якому просив суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, набутого сторонами під час шлюбу, наступним чином: визнати спільним сумісним майном подружжя, набуті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час шлюбу, транспортний засіб марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та транспортний засіб марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 ; в порядку поділу майна визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 80 000,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 в сумі 21 000,00 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 26 листопада 2016 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між сторонами. Під час спільного проживання у позивача з відповідачем відносини не склалися внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призводило до постійних суперечок, у зв`язку з чим з вересня 2022 року між сторонами припинено шлюбні стосунки, вони не ведуть спільне господарство та проживають окремо. З моменту припинення шлюбних відносин до 2024 року позивач матеріально утримував відповідачку, у тому числі оплачував комунальні платежі за місцем проживання відповідачки, її лікування та її відпочинок з дитиною за кордоном. Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 вказує, що під час шлюбу сторонами було придбано за спільні кошти подружжя два транспортних засоби: VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб, ринкова варість якого складає 160 000,00 грн та автомобіль CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., ринкова вартість якого складає 42 000,00 грн.

Право власності на вказані автомобілі було зареєстровано за відповідачкою.

14.08.2024 в ТСЦ № 8046 без його дозволу автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб, перереєстровано з відповідачки на ім`я ОСОБА_4 на підставі договору комісії № 8196/23/1/002978 від 02.11.2023, договір купівлі-продажу №8196/23/002978 від 03.11.2023, укладені в суб`єкта господарювання ТОВ «ДП УКРТРАНСАВТО». Позивач вказує, що зазначені транспортні засоби є спільним сумісним майном подружжя, яке підлягає поділу. Посилаючись на приписи ст. 60,69,70,71 СК Українипозивач вказував, що у зв'язку з продажем даного автомобіля без його згоди підлягає стягненню з відповідачки на його користь реальна вартість його частки автомобіля марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб. у розмірі 80 000 грн.

В порядку поділу майна ОСОБА_1 також просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 та стягнути з відповідачки на його користь реальну вартість його частки даного автомобіля у розмірі 21 000 грн.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 80 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , в сумі 21 000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 822,23 гр. витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника Борт П. С. подалаапеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 транспортний засіб марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 ; збільшити частку ОСОБА_2 у автомобілі марки VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , на 38 000,00 грн. які вона сплатила з власних кошт за ремонт даного автомобіля; стягнути з неї на користь позивача грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова WVWZZZ3DZ4E129025, 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 5 500,00 грн. Покласти на позивача судові витрати.

В обгрунтування зазначено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено з вересня 2022 року, вони не вели з того часу спільне господарство та проживали окремо, позивач жодної фінансової допомоги їй не надавав. Право власності на автомобіль марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , було зареєстровано за нею 28.10.2023, тобто вже після припинення шлюбних відносин із ОСОБА_1 , а тому вказане рухоме майно не відноситься до спільного сумісного майна подружжя. Даний автомобіль не підлягає поділу, оскільки вона придбала його за особисті кошти під час припинення шлюбно - сімейних відносин з позивачем. Зазначила відповідач, що саме вона користується даним автомобілем, позивач ніколи даним автомобілем не користувався, оскільки сімейні відносини між ними були припинені.

ОСОБА_2 погоджується із висновком суду першої інстанції щодо віднесення автомобіля марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , до спільного сумісного майна подружжя, проте не погоджується із визначеним судом розміром грошової компенсації, оскільки дійсна ринкова вартість цього автомобіля становить 49 000,0 грн, що відображено у договорі купівлі - продажу від 03.11.2023.

Зокрема відповідач вказує, що за період перебування автомобіля марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , у спільній сумісній власності подружжя, ОСОБА_2 вона особисто понесла витрати на ремонт автомобіля у сумі 38 000,00 грн, а тому є підстави для збільшення її частки у спільному майні подружжя на вказану суму, а тому вона має сплатити ОСОБА_1 лише 5 500 грн.

Крім того вказала, що при ухваленні рішення судом не враховано правову позицію Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №711/2302/18.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - адвокат Борт П. С. підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити з викладених в ній доводів.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Воронкова О. І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду просила залиити без змін як законне та обгрнутоване, посилаючись на письмові пояснення, надані суду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2016, який було розірвано рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24.05.2024 по справі № 375/215/24.

24.09.2020 на підставі договору купівлі - продажу транспортного засобу за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 .

28.10.2023 за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на автомобіль марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до висновку про вартість майна, станом на 12.09.2024 ринкова вартість автомобіля CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 42 000,00 грн.

Судом встановлено, що право власності на автомобіль CHERRY QQ відповідач набула 28.10.2023, тобто у період шлюбу, але після припинення шлюбних відносин із позивачем.

Факт припинення шлюбних відносин із вересня 2022 року сторони спору визнали.

14.08.2024 в ТСЦ № 8046 автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , було перереєстровано з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 на підставі договору комісії № 8196/23/1/002978 від 02.11.2023, та договору купівлі-продажу № 8196/23/1/002978 від 03.11.2023, що підтверджується інформацією, наданою Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в м. Києві від 04.02.2025. Відповідно до договору автомобіль було продано за 49 000 грн.

Але, згідно висновку про вартість майна, станом на 12.09.2024 ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 160 000,00 грн, ринкова вартість автомобіля марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , складає 42 000,00 грн.

Суд не врахував оцінку автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , зазначену у договорі комісії від 02.11.2023, акті огляду транспортного засобу та договорі купівлі-продажу, оскільки у вказаних документах вказана узгоджена сторонами вартість транспортного засобу, а не ринкова чи експертна.

Доказів того, що кошти від реалізації відповідачем автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , були використані на потреби сім`ї, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 посилався на те, що вказані автомобілі є спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу між подружжям у рівних частках, та оскільки відповідачем було відчужено один з автомобілів, тому відповідач повинна сплатити позивачу грошову компенсацію частки вартості відчуженого автомобіля.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, враховуючи те, що презумпція спільності майна, набутого за час шлюбу, визначена ст. 60 СК України, сторонами не спростована, дійшов висновку, що автомобіль автомобіль CHERRY QQ є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням того, що спірний автомобіль зареєстрований за відповідачем, яка ним користується, суд дійшов висновку, що вимога про виділення автомобіля у власність відповідача і стягнення з неї на користь позивача грошової компенсації підлягає задоволенню. З урахуванням того, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT є об`єктом спільної сумісної власності сторін спору, а також того, що відповідач відчужила вказаний автомобіль без згоди позивача, з урахуванням відсутності доказів використання виручених коштів на потреби сім`ї, суд вважав, що вимога позивача про стягнення на його користь частини ринкової вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT є законною та обгрунтованою.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для вирішення справи, а тому частково погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для часткового скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Так, перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Нормами цивільно-процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доводів сторін по справі та доказів, з яких суд виходив при вирішенні спору.

Згідно положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі.

За приписами ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (пункт 3 частини першої статті 57 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Поділ майна подружжя, що перебуває у їхній спільній сумісній власності, є підставою для набуття особистої приватної власності кожним із подружжя. Встановивши, що об`єкт поділу належить сторонам на праві спільної сумісної власності та вирішивши надалі питання про такий поділ, власність сторін спору на цей об`єкт стає спільною частковою (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року в справі № 755/4429/22 (провадження № 61-17782св23)).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені (див. зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).

Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання ( пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а вразі недосягнення згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У справі № 917/1307/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Враховуючи те, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб, такі обставини входять до предмета доказування в справі про поділ майна подружжя.

У статтях 60, 70 СК України,статті 368 ЦК Українипередбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а в разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судам також роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 299/2490/16 та від 04 жовтня 2023 року у справі № 345/2224/20 зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що спірний автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, номер кузова НОМЕР_1 , 2004 року випуску, об`єм двигуна 2496 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_2 , належав сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки його було придбано за час перебування сторін у шлюбі. Відповідач не спростувала презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно, та фактично визнала цю обставину, проте не надала належних доказів на підтвердження доводів щодо вартості відчуженого без згоди позивача автомобіля на користь третьої особи під час припинення з позивачем шлюбно-сімейних відносин. Суд першої інстанції вірно, урахувавши відсутність доказів використання отриманих від відчуження транспортного засобу коштів на потреби сім`ї, дійшов висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача частини ринкової вартості автомобіля, що становить 80 000,00 грн, згідно висновку про вартість майна станом на 12.09.2024.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості даного автомобіля, суд виходив із того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається з урахуванням ринкової ціни на автомобіль на час його відчуження.

При цьому суд вірно не врахував оцінку вказаного автомобіля, зазначену у договорі комісії від 02.11.2023, акті огляду транспортного засобу та договорі купівлі-продажу, оскільки у вказаних документах вартість транспортного засобу, визначена не як ринкова чи експертна, а як така, що була узгоджена між продавцем та покупцем. Оскільки вказаний транспортний засіб було відчужено без згоди позивача за ціною нижчою ринкової, тому вартість вказана у договорі купівлі продажу транспортного засобу буде порушувати право позивача на отримання грошової компенсації вартості належної йому частки у спільному сумісному майні подружжя. Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Згідно з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, відповідно до яких, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

При цьому доказування вимог здійснюють сторони.

Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення вартості майна в процесі розгляду справи відповідачкою не заявлялося. Тобто суд визначив вартість майна саме на час розгляду справи відповідно до наданих сторонами доказів, яким суд дав належну оцінку.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо збільшення частки відповідача при поділі автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, оскільки нею були понесені особисті витрати на ремонт даного автомобіля у розмірі 38 000 грн, оскільки відповідач не довела суду, що вказану грошову суму - 38 000 грн вона дійсно сплатила за ремонт автомобіля перед його продажем. Рахунок на оплату № 460 від 17 квітня 2023 року лише свідчить про те, що такий рахунок відповідач отримала, але не доводить суду сплату відповідачкою суми, зазначеної у даному рахунку.

Крім того, проживання дітей з одним із подружжя само собою не є підставою для збільшення частки у майні при його поділі тому з подружжя, з ким проживають діти.

Натомість суд першої інстанції дійшов помилкового висновку визнавши автомобіль марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя, з огляду на таке.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17, від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19.

Отже, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних, достовірних та допустимих доказів.

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею у набутті майна. Застосовуючи положення статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна за час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям.

Разом із цим, частиною шостою статті 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

При вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу.

Положення цієї норми стосуються випадків, коли дружина та чоловік спільно не проживають, але без встановлення режиму окремого проживання, передбаченого статтею 119 СК України.

Законодавець розмежовує правовий режим майна, набутого дружиною, чоловіком після встановлення судом режиму сепарації (стаття 119 СК України), і майна, набутого за обставин, визначених у частині шостій статті 57 СК України.

На майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю.

Правові підстави для визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені у статті 57 СК України, у пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд апляційної інстанції, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що відповідачем спростовано презумпцію права спільної сумісної власності подружжя щодо автомобіля марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , оскільки такий автомобіль було придбано нею у жовтні 2023, тобто майже через рік після припинення з позивачем шлюбних стосунків, ведення господарства та окремого проживання, хоча шлюбу між сторонами на той час ще не було розірвано судом. Відсутність належних та достовірних доказів існування подружніх відносин між сторонами з вересня 2022 року сторони спору визнали. Сам позивач зазначав, що з вересня 2022 року шлюбно-сімейні відносини між ним та дружиною були припинені, вони не проживали разом, не вели спільного господарства у них був окремий бюджет, він лише надавав допомогу дружині та дитині. Але відповідач факт такої допомоги чоловіком з вересня 2022 року категорично заперечувала.

Відтак апеляційний суд вважає спростованою презумпцію спільності майна подружжя щодо автомобіля марки марки (моделі) CHERY QQ.

Тому доводи апеляційної скарги знайшли частково своє підтвердження у ході перегляду справи апеляційним судом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Установивши вказані обставини, надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що оскаржувне рішення суду першої інстанції в частині поділу транспортного засобу марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , визнання за ОСОБА_2 права власності на транспортний засіб марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , в порядку поділу майна, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості його частини транспортного засобу марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , в сумі 21 000,00 грн та судового збору у розмірі 1 822 грн 23 коп необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову про поділ транспортного засобу марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В іншій частині рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року є законним та обгрунтованим, а тому суд апеляційної інстанції в цій частині залишає його без змін.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в цій частині матеріали справи не містять. Таких доказів не додано апелянтом до апеляційної скарги та не отримано таких доказів судом апеляційної інстанції у ході розгляду справи.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 13ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2ст. 141 ЦПК Україниінші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу задоволено частково, рішеннясуду скасовано частково, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Відтак з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 грн. 00 коп. пропорційно задоволеним вимогам позову. Крім того, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги, що становить 630,00 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Бортом Павлом Сергійовичем , задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року в частині поділу транспортного засобу марки (моделі) CHERY QQ, реєстраційний номер НОМЕР_4 , визнання за ОСОБА_2 права власності на транспортний засіб марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 в порядку поділу майна, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості частини автомобіля марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 , в сумі 21 000,00 грн та судового збору у розмірі 1 822 грн 23 коп скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову про поділ автомобіля марки (моделі) CHERY QQ, номер кузова НОМЕР_3 , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1083 см.куб., реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 630 (шістсот тридцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 08 серпня 2025 року.

Судді

Л. Д. Поливач

В. В. Саліхов

А. М. Стрижеус