К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року місто Київ

справа № 754/13548/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/12861/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Гринчак О.І. від 30 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), про виключення записів про батька з актових записів про народження дітей,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст обставин справи

У вересні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Деснянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), про виключення записів про батька з актових записів про народження дітей.

12 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 - Суткович М.А. подала відзив на позовну заяву. Одночасно з відзивом подала попередній розрахунок суми судових витрат, в якому зазначено, що орієнтовний розмір витрат ОСОБА_4 на професійну правничу допомогу становить 24 000 грн.

28 травня 2025 року від представника ОСОБА_1 - Суткович М.А. надійшло клопотання про стягнення з позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду. Клопотання представника ОСОБА_1 - Суткович М.А. про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. В задоволенні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач подав заяву про залишення його позову без розгляду. В частині розподілу судових витрат суд виходив з того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача та за його ж заявою позов залишено без розгляду, що є підставою для компенсації відповідачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу. Визначаючи розмір судових витрат в сумі 3 000 грн, суд виходив з того, що частина витрат відповідача не була неминучою, а також з того, що заявлений розмір у 24 000 грн є неспівмірним зі складністю справи та значенням справи для сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Суткович М.А., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне з`ясування фактичних обставин справи, просить скасувати ухвалу суду в частині визначення розміру судових витрат та прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18 000 грн.

Скаржник зазначає, що визначений судом розмір витрат на правничу допомогу є несправедливим, оскільки суд не надав належної оцінки обсягу виконаної адвокатом роботи та витраченого часу. Висновок суду про те, що частина наданих адвокатом відповідача послуг не була необхідною, не ґрунтується на правових підставах.

Також скаржник вказує, що відповідно до усталеної практики, розмір гонорару визначається виключно за домовленістю між адвокатом і клієнтом, і суд не має повноважень втручатися в ці договірні правовідносини. Проте суд першої інстанції фактично втрутився в такі відносини, не навівши достатніх та обґрунтованих підстав для цього. Крім того, суд не врахував, що позивач не навів належних доводів щодо зменшення суми витрат на правничу допомогу, тоді як таке зменшення можливе лише за відповідним клопотанням іншої сторони.

Окрім цього, в обґрунтування апеляційної скарги скаржник наводить хронологію правовідносин між сторонами, а також зазначає про наявність інших судових спорів між ними.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Зміст апеляційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується лише в частині розміру стягнутих судових витрат. В іншій частині ухвала не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та її представник Суткович М.А. в судове засідання не з`явилися, однак Суткович М.А. подала заяву про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники справи також в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 24 жовтня 2024 року між адвокатом Суткович М.А. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 20241024/2 та Додаток № 2 у формі доручення від 24 жовтня 2024 року до нього.

В пункті 1 доручення сторони договору погодили, що у порядку та на умовах, визначених договором, клієнт доручає адвокату надання правничої (правової) допомоги у справах клієнта.

Пунктом 2 доручення визначено, що за виконання цього доручення клієнт здійснює оплату за наступним тарифом: 1 500 грн/год роботи адвоката.

Відповідно до Звіту про надані послуги від 26 лютого 2025 року, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), загальні витрати за надану професійну правничу допомогу становлять 18 000 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог

цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року в справі № 910/12876/19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору

про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значенням справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Установивши, що спір, який у подальшому за заявою позивача було залишено без розгляду, виник внаслідок необґрунтованих дій позивача, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, з огляду на таке.

За приписами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови

Верховного Суду у справах № 922/445/19, № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19).

Як убачається з матеріалів справи, додатком № 2 від 24 жовтня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 24 жовтня 2024 року, ОСОБА_1 та адвокат Суткович М.А. погодили, що гонорар адвоката визначається у розмірі 1 500 грн за 1 годину роботи.

Отже, сторони вищевказаного договору погодили, що розмір гонорару залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником відповідача.

28 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - Суткович М.А. подала клопотання про стягнення судових витрат, в якому зазначила детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, а саме: 12 грудня 2024 року - складання відзиву на позовну заяву, складання клопотання про залишення позову без розгляду та складання заперечення на клопотання про призначення молекулярно-генетичної експертизи (5 годин); 18 грудня 2024 року - участь адвоката в судовому засіданні (2 години); 14 січня 2025 року - виїзд адвоката з метою участі в судовому засіданні, яке знято з розгляду через перебування складу суду на лікарняному (1 година); 20 січня 2025 року - участь адвоката в судовому засіданні (2 години); 26 лютого 2025 року - участь адвоката в судовому засіданні (2 години).

Отже, згідно детального опису виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом Суткович М.А., витрачено 12 годин, вартістю 18 000 грн.

У клопотанні про залишення позову без розгляду від 29 травня 2025 року ОСОБА_3 просив зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що сума є завищеною та здійснена адвокатом робота не стосувалася справи (том ІІ, а.с. 3а).

Водночас, посилаючись на те, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, позивач не навів будь-яких обґрунтувань з цього приводу. А посилання позивача на те, що здійснена адвокатом робота не стосувалася справи є безпідставними та надуманими, адже матеріалами справи підтверджується дії адвоката відповідача, наведені в детальному описі виконаних робіт (наданих послуг), а саме подання відзиву на позовну заяву, клопотання про залишення позову без розгляду, заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи та участь адвоката в трьох судових засіданнях.

Таким чином, наведені позивачем заперечення щодо заявленого представником відповідача розміру витрат на правничу допомогу не можуть бути підставою для його зменшення, зокрема до 3 000 грн, як помилково визначив суд першої інстанції.

У постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року в справі № 905/1795/18 та від 8 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи,

витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15 вересня 2021 року в справі № 924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (частина 4 статті 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов'язковими для суду зобов'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18.

Таким чином, проаналізувавши надані представником ОСОБА_1 - Суткович М.А. докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), з урахуванням фактично виконаних робіт (наданих послуг), а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в заявленій сумі 18 000 грн є перебільшеним.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом Суткович М.А. складено та подано до суду відзив на позовну заяву, клопотання про залишення позову без розгляду та заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи. Також з матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Суткович М.А. приймала участь в судових засіданнях, а саме 18 грудня 2024 року, 20 січня 2025 року, 26 лютого 2025 року та 29 травня 2025 року.

Колегія суддів вважає, що подання представником відповідача відзиву на позовну заяву, клопотання про залишення позову без розгляду та заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи були необхідними діями.

Так, відповідно до статті 178 ЦПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. До відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази надані позивачем.

За приписами частини 1 статті 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив

на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Аналіз статей 178, 191 ЦПК України приводить до висновку, що саме у відзиві на позовну заяву відповідач має право висловити свої заперечення проти вимог позивача та на підтвердження таких заперечень надати відповідні докази. Таке право позивача фактично підтверджується і частиною 3 статті 83 ЦПК України, згідно якої відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 182 ЦПК України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв та клопотань.

Отже, подання відповідачем відзиву на позовну заяву, клопотання про залишення позову без розгляду та заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи було необхідною дією, адже саме у такий спосіб передбачена реалізація права відповідача на справедливий суд. Тому висновок суду першої інстанції, що такі витрати відповідача не були неминучими, є необґрунтованим.

Загальна вартість за складання відзиву на позовну заяву, заяви про залишення позову без розгляду та заперечення на клопотання позивача про призначення експертизи становить 7 500 грн (5 годин роботи згідно детального опису; 1 500 грн/год згідно умов договору).

Проте, колегія суддів в повній мірі не погоджується з доводами скаржника, щодо витраченого адвокатом часу на участь в судових засіданнях.

Так, в детальному описі виконаних робіт (наданих послуг) зазначено, що адвокат 18 грудня 2024 року, 20 січня 2025 року та 26 лютого 2025 року приймав участь в судових засіданнях, а саме по 2 години в кожному судовому засіданні. Також 14 січня 2025 року здійснив виїзд з метою участі в судовому засіданні (1 година), яке знято з розгляду судом через перебування складу суду на лікарняному. Відтак, згідно детального опису представника відповідача загальна тривалість участі адвоката в судових засіданнях становить 6 годин та 1 година на прибуття до судового засідання, яке не відбулося.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що судове засідання 18 грудня 2024 року тривало 57 хвилин; 20 січня 2025 року судове засідання тривало 1 годину 47 хвилин (майже дві години); 26 лютого 2025 року судове засідання тривало 36 хвилин (том І, а.с.57-60, 137-140, 159-160). Також 14 січня 2025 року адвокат прибув для участі в судовому засіданні, яке не відбулося з ініціативи суду.

Водночас, колегія суддів враховує що дана категорія справи - виключення записів про батька з актових записів про народження дітей не є малозначною, а також є досить чутливою для сторін, зокрема для відповідача (матері дітей). Також слід враховувати, що згідно Висновку судової молекулярно-генетичної експертизи від 23 квітня 2025 року ОСОБА_3 ймовірно є батьком дітей (ймовірність становить неменше 99,999997%), після чого позивач подав заяву до суду про залишення позову без розгляду.

Таким чином, подавши фактично завідомо безпідставний позов, який в подальшому позивач просив залишити без розгляду, спричинило для відповідачки обставини, які викликали необхідність понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Підсумовуючи усе вище викладене, колегія суддів вважає, що понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу є співрозмірними в сумі 15 000 грн, оскільки такий розмір судових витрат документально обґрунтований та відповідає критерію їх розумної необхідності, з урахуванням складності справи та вчинених адвокатом дій, які зазначені в детальному описі.

Отже, враховуючи те, що дії адвоката в цій справі були необхідними та обґрунтованими, колегія суддів вважає, що розмір гонорару за надані послуги в сумі 15 000 грн не є завищеним щодо обсягу наданих адвокатом послуг та значенням результату розгляду справи для відповідача.

При цьому, колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 3 лютого 2021 року в справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року в справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19.

З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів доходить висновку про необхідність збільшення витрат на професійну правничу допомогу до 15 000 грн.

За наведених обставин, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду змінити, збільшити суму судових витрат, що стягнута з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 3 000 грн до 15 000 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2025 року змінити, збільшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 3 000 гривень до 15 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: