ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1163/25 Справа № 234/1174/20 Суддя у 1-й інстанції - Ткачова С. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2021 року у складі судді Ткачової С.М. у цивільній справі № 234/1174/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ТОВ «Глобал Спліт» звернувся через суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на предмет стягнення у солідарному порядку з відповідачів на свою користь 111967,13 грн, з яких: сума простроченого основного боргу за кредитом 78062, 79 грн, сума заборгованості по відсоткам 26774, 75 грн, комісія- 7129, 59 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що 29 серпня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір № IKAPNAIG. 162693.001, за умовами якого ПАТ «ВБР» надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 108015 грн, а відповідач зобов`язався повернути у період сплати кредиту, комісії та відсотків з 01-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного договору, наданий йому кредит у повному обсязі до 28 серпня 2017 року та сплатити проценти за його користування, розмір яких встановлено 15,5 % відсотків річних.

Крім того, 28 серпня 2013 року на виконання зобов`язань по кредитному договору, між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № PX029031.162729.001, згідно умов якого поручитель зобов`язався перед Кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного між кредитором та позичальником кредитного договору № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року всіх додаткових угод, що були укладені до нього.

06 березня 2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 146 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеними між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Глобал спліт», у зв`язку з чим відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань по кредитному договору та договору поруки загальний розмір заборгованості станом на дату подачі позовної заяви 24 січня 2020 року складає 111967,13 грн, з яких: сума простроченого основного боргу за кредитом 78062, 79 грн, сума заборгованості по відсоткам 26774, 75 грн, комісія 7129, 59 грн, що порушує майнові права позивача (а.с.102,103).

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2020 року позов ТОВ Глобал Спліт повністю задоволено (а.с.180,181).

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2021 року (а.с.186,187) заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2020 року скасовано та призначено справу до розгляду по суті спору.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2021 року позов "Глобал Спліт" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "Глобал Спліт" суму простроченого основного боргу за кредитним договором IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року у розмірі 36616 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Глобал Спліт" витрати зі сплати судового збору в сумі 672,64 грн, у рівних частках в розмірі по 336,32 грн з кожного, що був сплачений позивачем при подачі заяви.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів в сумі 75351,13 грн у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.214-218).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року відновлено втрачене судове провадження у справі №234/1174/20 в частині позовної заяви з додатками, копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2020 року, копії виконавчих листів по справі №234/1174/20, копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2021 року та копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 17 лютого 2020 року, копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 05 червня 2020 року, копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 15 лютого 2021 року, копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 02 березня 2021 року, копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 25 травня 2021 року, копії ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2021 року, копії рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2021 року, копії ухвали Донецького апеляційного суду від 26 січня 2022 року, копії ухвали Донецького апеляційного суду від 21 лютого 2022 року, копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року (а.с.198-200).

Рішення суду за повторним розглядом справи мотивовано частковим доведенням позивачем наявності у відповідачів перед позивачем заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 616 грн, що є сумою основного боргу за кредитним договором №IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року, враховуючи часткове погашення відповідачами кредиту на загальну суму 70 291 грн з визначеної судом першої інстанції суми загального боргу, зазначеного в розрахунку заборгованості від 01 грудня 2021 року, у розмірі 106 907,01 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ Глобал Спліт звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю (а.с.1-5 Том ІІ), обґрунтовуючи це тим, що наданий до позову розрахунок заборгованості за кредитним договором №IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року, що збігається і з розрахунком, замовленим скаржником у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, наданим до апеляційної скарги, містить у собі усі оплати відповідача за період з 30 серпня 2013 року по 06 березня 2019 року на загальну суму 80 291 грн, де остання оплата ним була здійснена 23 червня 2017 року на суму 10 000 грн. Скаржник вважає такі розрахунки належними доказами заявленої у позові суми сукупної заборгованості, які суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, а відповідачами не доведено факту належного та своєчасного виконання зобов`язань.

Відповідачі своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не користалися та відзиву на апеляційну скаргу не подавали, але, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з огляду на таке.

Судом першої інстанції з договору № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року, який укладено між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 встановлено, що останній отримав кредит в сумі 108015,00 грн, та зобов`язався його повернути до 28 серпня 2017 року та сплатити проценти за його користування.

29 серпня 2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № PX029031.162729.001.

Згідно умов договору поруки, поручитель зобов`язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, що випливають із укладеного кредитного договору № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року.

06 березня 2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір № 146 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Глобал Спліт», з чого судом першої інстанції встановлено заміну кредитора у зобов`язанні, де ТОВ «Глобал Спліт» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з відповідачем.

Через невиконання відповідачами своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на дату подачі позовної заяви складає 111967,13 грн.

В підтвердження факту укладання кредитного договору позивачем надано копію кредитного договору № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року з підписами позичальника на кожній сторінці. Отже, відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений у письмовій формі про: мету кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення, тощо. Таким чином, при підписанні кредитного договору відповідач погодився з усіма умовами даного правочину і прийняв на себе зобов`язання щодо його виконання. Вказаний договір є чинним, у встановленому законом порядку не був визнаний недійсним.

В підтвердження факту укладання договору поруки позивачем надано копію договору поруки РХ029031.162729.001 від 29 серпня 2013 року, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року з особистим підписом ОСОБА_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості, яка складає 111967, 13 грн, вона складається з: суми простроченого основного боргу за кредитом - 78062, 79 грн, суми заборгованості по відсоткам - 26774, 75 грн, комісії- 7129, 59 грн.

Згідно довідки ТОВ «Глобал Спліт» про стан кредитної заборгованості від 01 грудня 2021 року, заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі становить 106907,01 грн.

Судом першої інстанції зазначено, що представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 посилавсяся на те, що станом на 08 лютого 2021 року стягнуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором приблизно 90000 грн з ОСОБА_1 . Крім того, вказує, що боржник ОСОБА_1 не згодний з розміром стягнутої заборгованості по кредитному договору, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, не зазначено обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Суд першої інстанції також врахував квитанції сплати грошових коштів за кредитом, наданих відповідачем та не спростованих позивачем (а.с. 109-117) у сумі 70291,00 грн.

Задовольняючи, хоча б і частково, позовні вимоги ТОВ Глобал Спліт, суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем за допомогою належних та допустимих доказів наявності договірних відносин із відповідачами та передачу їм грошових коштів на умовах, погоджених з останніми, та наявність заборгованості за договором кредиту, враховуючи доведеність відповідачем ОСОБА_1 часткової сплати грошових коштів в рахунок погашення заборгованості на підставі наданої позивачем довідки про стан кредитної заборгованості від 01 грудня 2021 року. При цьому суд першої інстанції вважав, що відповідачі, на яких покладається обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме, надати докази того, що кредитні кошти повернуті позикодавцю або спростувати суму боргу, заявленого позивачем, не надали під час розгляду справи доказів спростування всіх позовних вимог, а саме в сумі 36 616 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

За ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

У ч.1,3 ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2025 року відновлено втрачене судове провадження у справі №234/1174/20, зокрема, в частині позовної заяви з додатками (а.с.102-189 Том І).

Однак, позивачем до позовної заяви, в якій йдеться про укладений між ПАТ Всеукраїнський Банк Розвитку, правонаступником якого є ТОВ Глобал Спліт, та ОСОБА_1 , кредитний договір № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року, наданий кредитний договір №IKAPNAIG.102585.001, укладений 19 лютого 2013 року між ПАТ Всеукраїнський Банк Розвитку та ОСОБА_4 , згоду на укладення якого надала дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_5 .

До такого кредитного договору також надана Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, Графік погашення кредиту, що є Додатками №1,2 до кредитного договору №IKAPNAIG.102585.001, укладений 19 лютого 2013 року.

Колегія суддів наголошує, що зазначені письмові докази відновлені у даній справі в порядку відновлення втраченого судового провадження та затверджені ухвалою суду першої інстанції.

Разом з цим, в процесі відновлення втраченого судового провадження позивачем надано довідку про стан кредитної заборгованості, датованої 09 січня 2020 року на суму сукупної заборгованості у розмірі 111 967,13 грн, тоді як судом першої інстанції при розгляді справи по суті спору досліджувалась довідка позивача, датована 01 грудня 2021 року на розмір сукупної заборгованості у 106 907,01 грн, яка в матеріалах відновленого провадження відсутня.

Колегія суддів, критично ставлячись до доводів скаржника, наголошує, що позивачем не надавалось письмових доказів при відновленні втраченого судового провадження у даній справі, які б збігались з письмовими доказами, зазначеними та дослідженими судом першої інстанції при ухваленні рішення суду від 28 грудня 2021 року, яке оскаржує позивач.

При цьому колегія суддів наголошує, що з наданих позивачем письмових доказів неможливо встановити ані умов кредитного договору № IKAPNAIG.162693.001 від 29 серпня 2013 року, де б зазначалась початкова сума кредиту з чітко визначеними відсотками за користування кредитними коштами, ані сукупної вартості кредиту з Графіком погашення заборгованості та розміром щомісячних платежів, ані дійсного розміру заборгованості у відповідності до довідок позивача станом на день щонайменше пред`явлення цього позову, що унеможливлює перевірку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин як у бік підтвердження таких, так і у бік спростування у відповідності до доводів скаржника щодо розміру заборгованості на момент пред`явлення позову.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що доводи скаржника не містять істотних та необхідних для спростування висновків суду першої інстанції доказів та інших обставин, які б не були досліджені судом першої інстанції, з якими повністю погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки посилання ТОВ Глобал Спліт на врахування ним сплачених відповідачем ОСОБА_1 коштів в погашення заборгованості, що увійшли до наданого розрахунку заборгованості, з наведених вище обставин перевірити не є можливим з підстав ненадання позивачем належних письмових доказів, як і неможливо перевірити платіжні документи відповідача, які надавались ним суду першої інстанції, та були враховані судом в погашення заборгованості, на суму яких зменшено розмір загальної заборгованості по кредиту.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, N 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судам необхідно досліджувати кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не повинна бути поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як на одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими доказами, тоді як скаржником такі докази не спростовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Спліт залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені 30 липня 2025 року.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2025 року.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна