Справа 206/2974/25
Провадження 2/206/1829/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Плінської А.В.,

за участі секретаря Білої О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

29.05.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №2617264 від 14.06.2024 року, за яким відповідач отримав позику в розмірі 11000,00 грн. строком на 30 днів, на умовах повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом.

В обґрунтування позову посилалося на те, що у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань у ОСОБА_1 перед первісним кредитором виникла заборгованість за договором позики №2617264 в розмірі 19222,50 грн.

За договором факторингу ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним договором, а отже просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики №2617264 в розмірі 19222,50 грн., вирішити питання про судові витрати.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в судовому засіданні із викликом сторін.

10 липня 2025 року представник відповідача через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому вказує, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки не згоден із нарахованими відсотками. Позивачем здійснено нарахування відсотків за межами дії договору позики, що суперечить вимогам законодавства. Строк дії договору закінчився 14 липня 2024 року. Заяви щодо продовження дії договору після 14 липня 2024 року відповідачем не подавалося. Крім того, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначений в розрахунку та довідці є правильними. До того ж, відповідач взагалі звільняється від сплати відсотків, оскільки з 21.09.2020 року проходить за контрактом військову службу у Збройних Силах України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився,просив розгляд справи проводити в його відсутність, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, скористався своїм правом на подання відзиву на позов.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, зваживши доводи сторін, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Встановлено, що 14.06.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики на умовах повернення позики в кінці строку позики №2617264, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 11000,00 грн. на банківську картку строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,825 % в день.

Договір №2617264 від 14.06.2024 року укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем електронним підписом НОМЕР_1 .

Згідно п.1 договору позики на умовах повернення позики в кінці строку позики №2617264 від 14.06.2024 року ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом на визначених Договором умовах.

Відповідно до п.2 Договору, графіку платежів до Договору, сторонами, визначено: кількість днів у розрахунковому періоді 30, суму кредиту 11000,00 грн., проценти за користування в розмірі 0,825 % відсотків в день.

Умовами вказаного кредитного договору автопролонгація не передбачена. Передбачена пролонгація за зверненням позичальника в електронній формі шляхом укладення додаткової угоди в той самий спосіб що і укладення кредитного договору.

14.06.2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за яким перший відступив, а другий набув права вимоги за договорами, зазначеними в реєстрі.

Відповідно до витягу з реєстру боржників №35 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики №2617264 від 14.06.2024 року на суму основного боргу 11000,00 грн., на суму заборгованості за процентами в розмірі 2722,50 грн., на суму заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою в розмірі 5500,00 грн.

31.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» визначило розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором в розмірі 19222,50 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 11000,00 грн., заборгованості за процентами в розмірі 2722,50 грн., заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою в розмірі 5500,00 грн.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України, визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст.204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Встановлено, що оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

А тому, Договір відповідає вимогам статті 11 Закону, оскільки відповідач перед взяттям кредиту був повністю ознайомлений з умовами кредитного договору, саме до його підписання, адже Інформаційно-телекомунікаційна система побудована на тому, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору, клієнт не може перейти до наступного етапу безпосереднього підписання договору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

За загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83-84, 228, 229, 235, 243, 264-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру заборгованості, наявності доказів, що її підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок до Договору, суд вважає його обґрунтованим, адже загальний розмір заборгованості відповідає заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитом з урахуванням визначеної умовами договору процентної ставки.

Що стосується заборгованості відповідача за Договором за тілом кредиту в розмірі 11000,00 грн., суд вважає її встановленою у вказаному розмірі, бо кредит було отримано у вказаній сумі і заборгованість за тілом кредиту не змінювалася протягом строку кредитування.

Щодо процентів за користування кредитними коштами за Договором, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 14.07.2024 року.

Як зазначалося, умов про пролонгацію кредитного договору за ініціативою товариства або про авто пролонгацію Договір не містить.

Пунктом 6 Договору передбачено право пролонгації кредитного договору за ініціативою позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується щоразу за допомогою одноразового ідентифікатора.

Проте матеріали справи не містить доказів на підтвердження вказаних обставин.

Враховуючи викладене, строк кредитування за договором №2617264 від 14.06.2024 року закінчився 14.07.2024 року.

Оскільки після спливу визначеного Договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється і в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, про що зазначено у Постанові Великої палати ВС від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, вимоги позивача про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Договору, тобто після 14.07.2024 року, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Вимоги, в порядку ст.625 ЦК України, позивачем до ОСОБА_1 не заявлені.

Відтак, обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом за договором №2617264 від 14.06.2024 року за період з 14.06.2024 року по 14.07.2024 року в розмірі 2722,50 грн., тобто виходячи з суми боргу 11000,00 грн, процентної ставки 0,825% відсотків на день, та кількості днів користування позикою 30: проценти = сума боргу 11000 грн*процентна ставка 0,825%/100%*кількість днів 30 = 2722,50 грн.

Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №2617264 від 14.06.2024 в розмірі: 11000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2722,50 грн. сума заборгованості за відсотками, а тому, позов підлягає частковому задоволенню на загальну суму 13722,50 грн.

В решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованості.

При цьому, приходячи до такого висновку суд відхиляє доводи сторони відповідача про відсутність належних доказів на підтвердження наявності заборгованості за договором позики, оскільки відповідачем належними доказами не спростовано факту існування заявленої позивачем заборгованості, не надано контррозрахунку на спростування наданого позивачем розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі, не проведено експертне дослідження за власною заявою, як і не заявлено клопотань про призначення судом судово-економічної експертизи у справі.

Підстав не приймати в якості належного та допустимого доказу наданий банком розрахунок заборгованості суд не вбачає.

Також, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що він звільнений від сплати відсотків, у зв`язку з тим, що з 21 вересня 2020 року перебуває на військовій службі за контрактом, оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що відповідача було мобілізовано, а надані ним відомості, які свідчать про проходження ним військової служби за контрактом не дають підстав для застосування положень частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Що стосується судових витрат, то вони підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.259, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» код (, 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри,30) заборгованість за договором позики №2617264 від 14.06.2024 року в розмірі 13722,50 грн., яка складається з: 11000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2722,50 грн. сума заборгованості за відсотками, а також витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 2149,88 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.В. Плінська