Справа № 143/518/25
УХВАЛА

26.08.2025 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Сича С.М.,

з участю секретаря Затоковенко Т.О.,

розглянувши в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (а.с.6 зворот).

08.08.2025 року на адресу суду від дружини ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, до якої вона додала документи щодо набуття відповідачем статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин (а.с.112).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановленого пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Згідно з пунктом 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення № 1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22), від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20 (провадження № 61-7918св22).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

За приписами пункту другого зазначеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 852/2а-2/24.

Конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників (див. постанову Верховного Суду від 19.12.2024 року у справі № 484/40/21).

Разом із цим, у постановах Верховного Суду від 09.11.2022 року у справі №753/19628/17 та в ухвалах Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №757/5240/16-ц, від 29.08.2022 року у справі №461/5209/19, від 17.01.2023 року у справі №501/1699/17, від 09.05.2023 року у справі №96/5671/21 висловлено позицію щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, відповідно до якої підставою для зупинення провадження у справі є перебування сторони у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

У постанові Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі 922/4460/21 зазначено, що зникнення безвісти сторони по справі, яка перебувала на військовій службі, у ході виконання своїх обов`язків щодо захисту Батьківщини, суверенітету та територіальної цілісності України, є достатньою підставою для зупинення провадження у справі за відсутності клопотання такого учасника справи.

Згідно із сповіщенням сім`ї №67 солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зник безвісти в бою 09.10.2024 року в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області (а.с.115).

Згідно із Витягом з Державного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 18.11.2024 року №20241118 1941 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник на території бойових дій та набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 18.11.2024 року (а.с.113, 114).

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Отже, виходячи із лінгвістичного тлумачення положень цивільного процесуального законодавства, саме учасники справи, яка розглядається за правилами позовного провадження, наділені процесуальним правом на подання доказів.

Разом із тим, крім принципів цивільного права - справедливості, добросовісності та розумності, суд має послуговуватися аксіомою цивільного судочинства «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права» (ухвала Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі №922/4460/21).

На переконання суду, зникнення відповідача безвісти під час воєнних дій вочевидь унеможливлює подання ним будь - яких документів до суду.

Водночас суд звертає увагу на те, що копії означених документів були завчасно (06.08.2025 року) надіслані дружиною відповідача засобами поштового зв`язку на адресу позивача (а.с.121), при цьому від останнього не надійшло будь - яких заперечень щодо їх належності, допустимості та достовірності.

Зважаючи на наведене, в цьому випадку також потрібно враховувати, що правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням процесуального права, а тому, не зважаючи на подання окреслених доказів не учасником справи (дружиною відповідача), суд вважає, що вони відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, а тому можуть бути ураховані під час ухвалення судових рішень в розглядуваній справі.

За змістом ч.1 ст.5 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи.

Отже, слід дійти висновку, що відповідач ОСОБА_1 , перебуваючи у складі структурного елементу (військової частини) Збройних Сил України, що переведена на воєнний стан та виконувала бойові завдання у зоні бойових дій, зник безвісти за особливих обставин, що само по собі не зменшує обсяг його цивільної процесуальної правоздатності, а відтак слугує безумовною підставою для зупинення провадження у справі відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253, ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Зупинити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту через Погребищенський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 27.08.2025 року.

Суддя