К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2025 року місто Київ

справа № 361/100/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/7331/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області у складі судді Радзвілі А.Г. від 12 грудня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" (далі - ТОВ "СВЕА ФІНАНС", Товариство) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивувало тим, що 6 лютого 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" Договір позики № 7385682, за умовами якого отримав кредит у розмірі 8 000 грн на строк 30 днів шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. Відповідач свого обов`язку з повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальній сумі 32 000 грн.

Зазначало, що на підставі договору факторингу № 01.02-36/23 від 11 липня 2023 року до ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (в подальшому перейменовано на ТОВ "СВЕА ФІНАНС") перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики № 7385682 від 6 лютого 2023 року.

Також зазначало, що 17 січня 2023 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" Договір про надання фінансового кредиту № 20201-01/2023, за умовами якого отримав кредит у розмірі 12 000 грн на строк 25 днів шляхом зарахування на реквізити

платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідач свого обов`язку з повернення кредитних коштів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість в загальній сумі 46 750 грн.

На підставі договору факторингу № 28072023 від 28 липня 2023 року до ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (в подальшому змінено назву на ТОВ "СВЕА ФІНАНС") перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 20201-01/2023 від 17 січня 2023 року.

Після відступлення права вимоги за обома кредитними договорами ОСОБА_1 не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості ні позивачу, як новому кредитору, ні первісним кредиторам.

За таких обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики № 7385682 від 6 лютого 2023 року в розмірі 32 000 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 24 000 грн - заборгованість по відсотках; заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 20201-01/2023 від 17 січня 2023 року в розмірі 46 750 грн, з яких: 12 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34 7500 грн - заборгованість по відсотках.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2024 року позов ТОВ "СВЕА ФІНАНС" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" суму заборгованості за Договором позики № 7385682 від 6 лютого 2023 року в розмірі 32 000 грн та суму заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 20201-01/2023 від 17 січня 2023 року в розмірі 46 750 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "СВЕА ФІНАНС" судові витрати у розмірі 2 684 грн.

Рішення мотивовано тим, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти на підставі договорів кредиту, однак свої зобов`язання з повернення кредиту у строк не виконав та гроші не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України не надав доказів того, що він виконав грошове зобов`язання та сплатив заборгованість первісному або новому кредитору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що договори про надання позики не містять ознак кредитного договору та не містять його підпису, як не містять його підпису і паспорт споживчого кредиту та графік платежів, а зазначені лише паспортні дані позичальника.

Позивачем не надано суду належних доказів, а саме первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі кредиту. Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитами є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення заборгованості. Сама позовна заява також не містить таких даних, а лише констатує наявність не доведеного розміру

заборгованості. Розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту.

Також посилається на те, що його не було повідомлено про зміну кредитора за кредитними договорами.

Крім того, як на підставу скасування рішення суду вказує, що судом прийнято до розгляду позовну заяву, яка не відповідає вимогам пунктів 6-10 частини 3 статті 175 ЦПК України, оскільки позивачем зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; підтвердження позивача про те, що ним не поданого іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів надсилання позивачем досудових вимог позичальнику про необхідність сплати заборгованості.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ "СВЕА ФІНАНС" відзив на апеляційну скаргу до суду не подало.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" 6 лютого 2023 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір позики № 7385682 після заповнення останнім відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" в мережі Інтернет.

6 лютого 2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання говору № 7385682, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор kkxECQ7Lso, який відповідачем введено/відправлено.

За умовами укладеного кредитного договору від 6 лютого 2023 року позикодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 8 000 грн на строк 30 днівшляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

11 липня 2023 року між ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (в подальшому змінено назву на ТОВ "СВЕА ФІНАНС") укладено договір факторингу № 01.02-36/23, у відповідності до умов якого ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" зобов'язується передати (сплатити) ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" суму фінансування, а ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" зобов'язується відступити ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-36/23 від 11 липня 2023 року, ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" набуло права грошової вимоги до

ОСОБА_1 в сумі 32 000 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 24 000 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також судом установлено, що ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" 17 січня 2023 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання фінансового кредиту № 20201-01/2023 після заповнення останнім відповідної електронної заявки на отримання фінансового кредиту на сайті ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ"в мережі Інтернет.

17 січня 2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладання говору № 20201-01/2023, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікаторW440, який відповідачем введено/відправлено.

За умовами укладеного кредитного договору від 17 січня 2023 року позикодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 12 000 грн на строк 25 днів. Кредит надається у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, наданої клієнтом. Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.

17 січня 2023 року ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту від ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ".

28 липня 2023 року між ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" та ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" (в подальшому змінено назву на ТОВ "СВЕА ФІНАНС") укладено договір факторингу № 28072023, у відповідності до умов якого ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" зобов'язується передати (сплатити) ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" суму фінансування, а ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" зобов'язується відступити ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу № 028072023 від 28 липня 2023 року, ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 46 750 грн, з яких: 12 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 34 750 грн - сума заборгованості за відсотками.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики № 7385682 від 6 лютого 2023 року станом на 11 липня 2023 року складає 24 000 грн, а за Договором про надання фінансового кредиту № 20201-01/2023 від 17 січня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 46 750 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Проаналізувавши зміст апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд констатує, що відсутність у нього обов`язку з повернення кредитних коштів відповідач фактично мотивує двома основними аргументами: 1) він не підписував договори; 2) позивач при

зверненні до суду з цим позовом не надав доказів перерахування кредитних коштів позичальнику.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності до абз. 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України "Про електронну комерцію"(далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов'язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет магазину) вказує особа, яка створила замовлення.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 7 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 зазначив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Сукупний аналіз наведених положень закону вказує на те, що ОСОБА_1 в електронній формі уклав та підписав кредитні договори від 17 січня 2023 року та від 6 лютого 2023 року, про які вказувалося вище.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не підписував кредитні договори.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про відсутність доказів повідомлення позичальника про зміну кредитора, оскільки статтею 516 ЦК України, на яку також посилається відповідачка, встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Тобто, у разі не повідомлення боржника про зміну кредитора ризик несе лише новий кредитор, оскільки боржник в такому випадку може виконати зобов`язання первісному кредитору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено відомості про вжиття досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову з таким же предметом та з інших підстав, колегія суддів вважає недоречними, оскільки такі відомості зазначено позивачем у позовній заяві (а.с. 3 на звороті).

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що, пред`являючи позов про стягнення кредитної заборгованості, кредитор (або його правонаступник) зобов`язаний надати належні та допустимі докази на підтвердження факту видачі кредитних коштів та невиконання позичальником передбаченого договором обов`язку з їх повернення.

За змістом частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку

стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

За загальним правилом, належними та допустимими доказами на підтвердження обставини видачі кредитних коштів позичальнику є первинні бухгалтерські документи про видачу готівки або перерахування коштів.

В постановах від 14 березня 2018 року у справі № 654/4006/14-ц (провадження № 61-2247св18), від 30 червня 2020 року в справі № 554/12083/15 (провадження № 61-2049св19) та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) суд касаційної інстанції також виходив із того, що виписки із банківських рахунків можуть бути належними і допустимими доказами надання кредитних коштів позичальнику.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 червня 2021 року в справі № 686/19271/19, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Закон України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон), як спеціальний закон, визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Відповідно до пункту 16.1. статті 16 Закону, до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно з пунктом 17.1. статті 17 Закону, форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов'язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

За приписами частин 19.1, 19.2. статті 19 Закону порядок і строки зберігання, а також процедура знищення електронних документів, що застосовуються при проведенні переказу, встановлюються Національним банком України. Строки зберігання цих документів мають бути не меншими, ніж строки, встановлені для паперових документів аналогічного призначення. Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.

Згідно з частиною 22.1 статті 22 Закону, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення;

3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Національний банк України має право встановлювати інші види розрахункових документів.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" "Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку": Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У справі, що переглядається, за умовами кредитних договорів кредит надається "у безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, наданої клієнтом".

Таким чином, з наведеного слідує, що позивач, як кредитор та відповідно особа, яка вимагає повернення кредитних коштів, повинен надати докази перерахування кредитних коштів на банківську картку ОСОБА_1 , зокрема, але не виключно, платіжне доручення про здійснення банківського переказу на відповідний рахунок або виписку по рахунку. Проте, таких доказів ТОВ "СВЕА ФІНАНС" до позовної заяви не долучено.

Так, до позовної заяви позивач додав наступні документи: копії кредитних договорів; копія паспорту споживчого кредиту; копія паспорту відповідача; розрахунок заборгованості за кредитними договорами; документи щодо відступлення права вимоги на користь позивача; лист ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" про детальний опис дій, вчинений сторонами для укладення договору № 7385682 від 6 лютого 2023 року; лист ТОВ "ФК "ІНВЕСТРУМ" про детальний опис дій, вчинений сторонами для укладення договору № 20201-01/2023 від 17 січня 2023 року.

Проте, дані докази згідно вищенаведених вимог закону не є первинними бухгалтерськими документами, а відтак не доводять обставин видачі ОСОБА_1 кредитних коштів за укладеними кредитними договорами 17 січня 2023 року та 6 лютого 2023 року.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду з позовом директор ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" - Кашпур М., просив розглядати справу без участі представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Тобто, позивач скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд та не надав до суду першої інстанції належних доказів на підтвердження видачі первісними кредиторами ОСОБА_1 кредиту у розмірі 8 000 грн та 12 000 грн.

Також відповідно до частини 3 статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд. У позовній заяві позивач не зазначав таких відомостей.

Відтак позивач не надав належних та допустимих доказів щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок ОСОБА_1 , а відтак і доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної (несписаної) заборгованості перед кредитором.

Колегія суддів зазначає, що позивач, як учасник судового процесу, несе процесуальні ризики, пов`язані з належною реалізацією або неналежним використанням своїх процесуальних прав та обов`язків.

Оскільки надані ним докази не підтверджують факту отримання відповідачем кредиту, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає обґрунтованими.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю. Проте, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вважав встановленою обставину (надання кредитних коштів), яка не підтверджена належними та допустимими доказами.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З урахування викладеного апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі статті 141 ЦПК України з ТОВ "СВЕА ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом справи, які складаються із судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 026 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2024 рокускасувати і ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: