Провадження № 2-з/761/261/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Фролова І.В., розглянувши матеріали заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" Вишневської Олени Ігорівни про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.

На адресу суду надійшла заява Вишневської Олени Ігорівни про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.

У своїй заяві представник заявника просить суд заборонити суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) здійснювати проведення державної реєстрації (в т.ч. примати рішення) щодо будь-яких прав та/або їх обтяжень, а також вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів (рішень) щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна квартири, загальною площею 30,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Свою заяву представник заявника обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" звернулось з позовом до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. У ОСОБА_1 існує невиконане боргове зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ". Водночас існує ризик відчуження майна , у будь-який момент з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", щодо якого ОСОБА_1 просить визнати право іпотекодержателя, оскільки на даний час не існує в реєстрі прав на нерухоме майно іпотечного застереження. Це дає підстави вважати, що при задоволенні позовних вимог у зазначеній судовій справі, можуть виникнути обставини, які істотно ускладнять виконання судового рішення у даній справі та призведе до порушення майнових прав заявника та завдання значних збитків.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо майна.

Необхідно зазначити, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

За своєю суттю інститут забезпечення в цивільному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

26.10.2007 р. між Акціонерний комерційний інноваційний банк "Укрсиббанк" (далі АКІБ «Укрсиббанк») та ОСОБА_1 (Відповідач) було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (при застосуванні ануїтетної схеми погашення)(далі Договір № 0 або Основний договір).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, 26 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 68310, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д.

Предметом зазначеного Договору іпотеки (п.п.1.1) є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю Іпотекодавця (Відповідача) на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. від 26.10.2007 року. Предмет іпотеки складається з 1 (однієї) житлової кімнати. Загальна площа Іпотеки становить 30,10 кв.м.

Також, 09.12.2016 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (Кредитор) та ОСОБА_3 (Поручитель) було укладено Договір поруки № 153210, згідно умов якого Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення суми основного боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору.

13.02.2012 р. між АКІБ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 2 та нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, за умовами яких АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей- Колект» право вимоги до позивача як позичальника і майнового поручителя за кредитними та іпотечними договорами від 26.10.2007 р.

25 жовтня 2017 року державний реєстратор КП «Добробут» Донський Я. С. прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект» на підставі договору іпотеки від 26 жовтня 2007 року № 68310, договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 13 лютого 2012 року, договору факторингу від 13 лютого 2012 року, повідомлення про вручення поштового відправлення від 10 липня 2016 року, вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 05 липня 2016 року, договору про надання споживчого кредиту від 26 жовтня 2007 року № 0.

Прийнявши на баланс ТОВ «Кей-Колект» зазначене іпотечне майно, позивач реалізував своє право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

24 листопада 2017 року між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_5 набула у власність квартиру АДРЕСА_2 .

08 травня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за якими ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з зазначеними правочинами ОСОБА_7 звернувся з позовом до Шевченківського районного суду м. Києва справа № 761/26620/20 з позовними вимогами: визнати дії державного реєстратора Філії Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Я.С. щодо проведення 25 жовтня 2017 року державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект» незаконними;- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Добробут» Литвинівської сільської ради у м. Київ Донського Я.С., індексний номер: 37784795 від 26 жовтня 2017 року, згідно з яким 16 січня 2019 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис N? 23032234 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Кей-Колект»;- визнати за ОСОБА_8 право власності на квартиру N АДРЕСА_2 ;- витребувати у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Шевченківський районний суд рішенням у справі № 761/26620/20 від 22.12.2022 року в позові відмовив.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.05.2024 року у справі № 761/26620/20 було вирішено рішення Шевченківського районного суду м. Києва скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково було задоволено позовні вимоги, а саме, суд витребував у ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Заборгованість визначена рішенням Шевченківського суду м. Києва у справі № 761/37445/14-ц від 09.12.2016 р. ОСОБА_1 сплачена не була, а тому з метою відновлення порушеного права ТОВ «Кей-Колект» вирішило на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» звернути стягнення на майно боржника.

09 грудня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення у справі № 761/37445/14-ц за позовом ТОВ «Кей-Колект» з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яким позов був задоволений у повному обсязі, вирішено стягнути заборгованість у розмірі 1 322 306 грн. Рішення набрало законної сили.

Зобов`язання Товариством з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" належними чином за кредитним договором не виконано, існує діючий Договір іпотеки (у зв`язку з витребуванням за рішенням суду квартири у власність Боржника), яким визначено спірне нерухоме майно, як вид забезпечення виконання Основного зобов`язання, однак, в Державному реєстрі іпотек відсутні відомості щодо існування обтяжень даного майна, що порушує права та інтереси позивача як Іпотекодержателя і Кредитора за Договором про надання споживчого кредиту № 0 та Договором іпотеки №68310.

Тому, позивачем заявлена позовна вимога про визнання прав іпотекодержателя на квартиру АДРЕСА_2 , що зможе поновити запис про іпотеку майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки, рішення про визнання права іпотекодержателя та є підставою для внесення запису про іпотеку до зазначеного державного реєстру.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

З поданого позову та заяви про його забезпечення вбачається, що у разі відчуження належного відповідачеві майна, з приводу якого виник спір, існує реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Судом враховано відповідність виду забезпечення позову, за яким звернувся позивач до суду, а саме забороною вчиняти дії, та заявленими позовними вимогами.

Ураховуючи наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, вважаю, що є підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти буд-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно і направлені на відчуження та розпорядження цим майном - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо заборони вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на спірне нерухоме майно і направлені на відчуження та розпорядження цим майном, на думку позивача, така заборона є заходом забезпечення позову, спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Таким чином, заявлений позивачем вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно і направлене на його відчуження та розпорядження ним гарантує виконання можливого рішення суду.

Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суддя доходить висновку про задоволення заяви

Враховуючи викладене та керуючись ст. 149, 150 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" Вишневської Олени Ігорівни про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" до ОСОБА_1 про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна - задовольнити у повному обсязі.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) здійснювати проведення державної реєстрації (в т.ч. примати рішення) щодо будь-яких прав та/або їх обтяжень, а також вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів (рішень) щодо розпорядження та відчуження об`єкта нерухомого майна квартири, загальною площею 30,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Реквізити учасників:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ", адреса місця реєстрації - м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, оф. 94/1, ,

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: