Справа № 635/7620/23
Провадження по справі № 2/635/1849/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Літінської Г.В.,

учасники справи:

представник позивача адвокат Мух Катерина Борисівна,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Мух К. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю, ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що шлюб між нею, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 жовтня 2012 року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1585. Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що 04 березня 2022 року разом з дітьми залишила територію України з метою врятувати своє життя та життя своїх дітей. До теперішнього часу перебуває за кордоном, влаштувалася на офіційне місце роботи, що надало їй змогу належним чином утримувати дітей та забезпечити їм належні умови проживання, виховання. Понад півтора року кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, сім`я фактично припинила своє існування.

Аргументи учасників справи

Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило.

Рух справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 про зменшення, збільшення розміру позовних вимог - прийнято до розгляду. Роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів виділено в самостійне провадження. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна виділено в самостійне провадження. Виділені матеріали справи передані до канцелярії Харківського районного суду Харківської області для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ухвалено розглядати в межах провадження цивільної справи №635/7620/23.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкування з ними повернуто заявнику.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 липня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей закрито. Призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про визначення місця проживання неповнолітніх дітей до судового розгляду по суті.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мух К.Б. позов підтримала, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Просила позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував, не навівши ніяких суттєвих доказів на підтвердження своїх заперечень.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Південної міської ради, у судове зсідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання начальника служби у справах дітей Південної міської ради Анни Надешної, відповідно до якого зазначає, що службою у справах дітей Південної міської ради було складено висновок про визначення місця проживання дітей, подано його органу опіки та піклування для прийому відповідного рішення, та затвердження рішення виконкому Південної міської ради для подання до суду. Вся наявна інформація щодо ситуації у сім`ї була викладена у даному висновку, тому просить слухати справу у відсудність представника Служби за наявними матеріалами справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано 27 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1585.

Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №51 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , виданим Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №2478.

Пунктом 4 статті 19 Сімейного кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суду надано висновок Служби у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області, затверджений рішенням виконавчого комітету Південної міської ради №69 від 21.03.2024, зі змісту якого вбачається, що 04.03.2022, у зв`язку із введенням в Україні режиму воєнного стану, відповідно до Закону України « Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні», мати разом із двома малолітніми дітьми перемістилась за межі України до Польщі. Батько дітей залишився в Україні.Оскільки мати із дітьми мешкають за межами України, провести безпосередньо обстеження умов проживання дітей є неможливим, висновок про умови, в яких проживають діти зроблено із наданих матір`ю відеоматеріалів, під час онлайн опитування, із бесіди із матір`ю дітей ОСОБА_2 , яка оформлена протокольно та наданих документів про оренду помешкання, довідки про заробітну плату матері. Умови, в яких мешкають діти, є задовільними - це двокімнатна квартира, в наявності всі комунікації, меблі та побутові прилади. Квартира облаштована, чиста. Наявний запас приготованої їжі та запаси продуктів. Для дітей облаштовано місця для сну, розвитку, відпочинку та навчання. Відповідно до характеристики учениці 4-А класу Південного ліцею ОСОБА_3 - дівчина навчається в ліцеї з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована учениця, має високий рівень навчальних досягнень. Навчається з лютого 2022 року дистанційно, паралельно із онлайн навчанням у Південному ліцеї, онлайн навчається у школі в Польщі, старанно та сумлінно виконує завдання які отримує від викладачів Південного ліцею. Мати цікавиться успіхами дитини, тримає зв`язок з викладачами та адміністрацією ліцею. Інформації про участь батька у шкільному житті дитини в характеристиці не вказана. Мати надала відео звернення ОСОБА_4 , в якому вона просить визначити місце свого проживання разом із матір`ю та сестрою та не повертати її в Україну, де йде війна. Відповідно до п. 72 Постанови 866 від 24.09.2008 року служба у справах дітей Південної міської ради провела обстеження умов проживання батька, який зареєстрований та мешкає на території Південної міської територіальної громади та бесіду з питань визначення місця проживання малолітніх. Відповідно до акту обстеження умов проживання, батько мешкає в 3 кімнатному приватному будинку, який складається із НОМЕР_3 окремих кімнат, 1 прохідної кімнати, кухні та санвузла. Будинок облаштований необхідною побутовою технікою, меблями. Для дітей є окрема кімната, двоповерхове ліжко, 2 письмових стола, 2 стільця, підключений інтернет.Із бесіди з батьком ОСОБА_1 відомо, що батько працює 5 днів на тиждень з 08-00 до 15-00, займається онлайн продажами, має середній дохід на місяць зі слів близько 30000 грн. Батько наполягає на поверненні ОСОБА_4 в Україну і бажає, щоб вона проживала разом із ним. Питання щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з одним із батьків розглядалось на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини 20 березня 2024 року. Враховуючи, що малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом з матір`ю, де для них створені всі належні умови для виховання та гармонійного розвитку, перебувають в евакуації в безпечному місці, оскільки Південна міська територіальна громада є зоною можливих бойових дій відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року ( зі змінами), а також бажання самих дітей враховуючи рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини від 20 березня 2024 року, Служба у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з матір`ю - ОСОБА_2

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1,2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На час ухвалення судового рішення дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виповнилося 10 років, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 виповнилося 7 років.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

В державі Україна зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, визначає Сімейний кодекс України.

У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.

Преамбулою статей 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 61-327цс18.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.)

Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не взмозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, тому суд вважає, що батькам необхідно сфокусуватися саме на захисті інтересів дитини, а не на власному конфлікті.

Відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу на підтвердження необхідності примусової зміни місця проживання дітей, які проживають з матір`ю.

Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, висновок служби у справах дітей Південної міської ради Харківського району Харківської області, виходячи із обставин цієї справи, суд вважає, що визначаючи місце проживання малолітніх дітей у цій справі з матір`ю буде відповідати принципу «якнайкращих інтересів дитини», сприятиме повноцінному вихованню та розвитку, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Визначаючи місце проживання дітей з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, суд надає першочергове значення саме найкращим інтересам дітей.

Крім того, суд зазначає, що залишення дітей проживати разом з позивачем не можна тлумачити, як наявність у матері переваги перед батьком, оскільки батько дітей у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з доньками.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю, ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Мух Катерина Борисівна, РНОКПП НОМЕР_5 , м. Харків, вул. 23 Серпня, 20А;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача: адвокат Камінська Марина Ігорівна, РНОКПП НОМЕР_7 , місце знаходження АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 22 серпня 2025 року.

Суддя О.В.Назаренко