Справа 688/5589/24
№ 2/688/197/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стаднічук Н. Л.,

з участю секретаря Березюк Н. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки Занов`яка І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особи Шепетівська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчий комітет Шепетівської міської ради про встановлення факту перебування дитини на самостійному вихованні та утриманні, позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

1. Короткий зміст позовних вимог

04.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_3 , треті особи Шепетівська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення факту перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на самостійному вихованні (утриманні) його батька ОСОБА_1 , позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову послався на те, що від шлюбу з ОСОБА_3 має малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З вересня 2023 року з відповідачкою проживають окремо, 19.02.2024 вони розлучилися. З цього часу дитина проживає разом з ним, відповідачка залишила дитину та виїхала до Польщі, життям сина не цікавиться, утримання та виховання його не здійснює, повертатися в Україну наміру не має. Він є військовозобов`язаним та підлягає мобілізації, тому встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини потрібно йому для оформлення відстрочки від мобілізації.

2. Рух справи

Ухвалою суду від 26 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 5 березня 2025 року залучено Виконавчий комітет Шепетівської міської ради як орган опіки та піклування до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, та зобов`язано його надати висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 1 квітня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду; викликано свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

25.04.2025 представник позивача ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

3. Позиція сторін

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи Шепетівської міської ради Занов`як І. С. в судовому засіданні позов підтримав, вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки проживає за межами України та не цікавиться життям дитини, не здійснює його виховання та утримання.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

4. Фактичні обставини, встановлені судом

Сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2024 року.

Вказаним рішенням розірвано шлюб між сторонами.

За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 19-90277/18/24 від 30.12.2024 ОСОБА_9 з 29.01.2023 по 09.06.2023 та 01.10.2023 виїжджала за межі України.

Згідно з довідкою квартального комітету № 1 виконачого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області № 38 від 19.03.2024 заявник проживає разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом характеристик ОСОБА_4 , учня 3-4 класу Шепетівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8, починаючи з 01.09.2023 на батьківських зборах присутній лише батько ОСОБА_1 , він постійно приводить і забирає дитину, мати учня з 01.09.2023 в школі не з`являлася, успішністю та поведінкою сина не цікавилась.

Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 138 від 18.04.2024 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 .

Згідно з повідомленням Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 02-13/160 від 09.09.2024 ОСОБА_1 проживає з малолітнім сином ОСОБА_10 у приватному будинку, який належить на праві власності ОСОБА_8 та ОСОБА_8 . Будинок перебуває у належному санітарно-гігієнічному стані, для дитини створені необхідні умови для розвитку та навчання. Мати ОСОБА_3 в телефонному режимі повідомила, що вона тривалий час знаходиться у Польщі, де проживає з іншим чоловіком, тому не має змоги забрати до себе сина ОСОБА_10 і займатися його вихованням, не заперечує, щоб син проживав із батьком. ОСОБА_10 прихильний до батька, любить його та почуває себе в безпеці.

ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_11 , сума його доходу за 2024 рік складає 86300 грн.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні показали, що відповідачка ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , в 2023 році виїхала до Польщі, залишила дитину на батька, повертатися не бажає, грошей на утримання дитини не надає, його життям не цікавиться.

Малолітній ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що проживає з батьком, який турбується про нього та забезпечує усім необхідним, мати з ним не проживає близько 2-х років, не приходить до нього та не телефонує, де вона перебуває він не знає.

13.05.2024 ОСОБА_1 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про надання йому відстрочки від призову за мобілізацію в зв`язку з тим, що він самостійно виховує дитину віком до 18 років.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06.05.2024 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації через відсутність документа на підтвердження факту самостійного виховання дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому № 03-28/1234 від 14.03.2025 орган опіки та піклування Шепетівського міськвиконкому вважає доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

5. Мотиви суду

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї (ст. 9 Конвенції про права дитини).

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 року у справі N 300/908/17 зробив правовий висновок про те, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Ухвалюючи рішення "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України").

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

6. Висновки суду

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 протягом тривалого часу не здійснює свої батьківські обов`язки з виховання та утримання дитини, не приділяє їй уваги, не цікавився її життям, проживає окремо від дитини. Дитина проживає разом з батьком, який самостійно здійснює виховання та утримання дитини.

Таким чином, суд вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не спроможна забезпечити дитині гармонійного розвитку у благополучному середовищі, тому позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Також в судовому засіданні судом встановлено факт самостійного виховання та утримання позивачем дитини, оскільки мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Встановлення цього факту має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

7. Розподіл судового збору

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з задоволенням позову судовий збір в сумі 2422,40 грн, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 430, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_1 .

Позбавити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 30 липня 2025 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук