Справа № 357/5392/25
Провадження № 2/357/3236/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вдовика А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року представник ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Болтай А. звернувся через систему «Електронний суд» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №3479989 від 22.02.2023 у розмірі 117380,00 грн. та судовий збір у сумі 2422,40 грн.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №3479989 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 Кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 20000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 364 днів, стандартна процентна ставка становить 2,00% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Позивач зазначає, що, згідно із отриманою від первісного кредитора інформацією, відповідач в загальній кількості 18 разів оформлював кредитні відносини з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», попередні кредитні договори були погашені. 28.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (перейменовано на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №3479989 у розмірі 117380,00 грн. Позивач вказує, що заборгованість за договором №3479989 від 22.02.2023 року становить 117380,00 грн, з яких: заборгованість по тілу - 20000,00 грн; заборгованість по відсотках - 97380,00 грн; пеня - 0,00 грн.

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача ОСОБА_2 , подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач визнає заборгованість у розмірі тіла кредиту - 20000,00 грн. та відсотків, що не перевищують розмір тіла кредиту. Відповідач вважає розраховану суму відсотків несправедливою, та такою що порушує загальні засади (принципи) цивільного законодавства. Представник відповідача посилається на п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 20.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначив справу до розгляду.

11.06.2025 відповідач ОСОБА_1 подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, просив направити матеріали позовної заяви на його електронну адресу.

13.06.2025 представник відповідача Козадаєв В.С. через систему «Електронний суд» сформував відзив на позовну заяву, заяву про вступ у справу в якості представника, а також просив проводити судові засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою судді від 17.06.2025 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судових засіданнях по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позивач в судове засідання не направив свого представника, у прохальній частині позовних вимог міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечили.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань, заяв не подав.

В час призначений судом у Білоцерківському районі Київської області було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим не відбулося підключення представника відповідача у режимі відеоконференції.

Вирішуючи питання про продовження розгляду справи, суд керується позицією викладеною у постанові Верховного суду від 24.01.2018 по справі № 907/425/16, в якій зазначено, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять позицію сторони відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, та відсутні будь-які клопотання сторін, які б унеможливлювали розгляд справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 22.02.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір №3479989 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом підписання електронним підписом М329.

Згідно з п. 1.2. кредитного договору № 3479989 Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає: 20 000,00 грн.

Положеннями п. 1.3. кредитного договору передбачено, що строк кредиту 365 днів.

Відповідно до п.п. 1.4., 1.4.1. та 1.4.2.тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день, знижена процентна ставка становить 0,60% в день.

Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. (а.с. 37-40).

На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивач надав лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна», в якому зазначено, про успішність переказу коштів 22.02.2023 на суму 20 000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі 7057365 (а.с. 62).

28 листопада 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено Договір факторингу № 01.02-77/23, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні Договору факторингу у порядку та строки встановлені Договором факторингу (а.с.64-75).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-77/2301.02-77/23, заборгованість ОСОБА_1 за договором №3479989 від 22.02.2023 становить 117380,00 грн, з яких: заборгованість по тілу - 20000,00 грн; заборгованість по відсотках - 97380,00 грн (а.с. 85).

Рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД від 25.03.2024 № 1змінено назву товариства з ТОВ «Росвен Інвест Україна» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 86-87).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за договором позики перед новим кредитором ТОВ "СВЕА ФІНАНС" у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

З матеріалів справи вбачається, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, має заборгованість нараховану у строк дії кредитного договору, в сумі 117380,00 грн, з яких: заборгованість по тілу - 20000,00 грн; заборгованість по відсотках - 97380,00 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договорів, погодження відповідачем умов кредитного договору, отримання коштів, стороною відповідача суду не надано.

Позиція відповідача не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду, оскільки положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, не стосується нарахування відсотків, які передбачені умовами договору та погоджені сторонами, а стосуються неможливості нарахування штрафних санкцій, неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язань у період воєнного стану. Позивач не пред`являв вимоги про стягнення з ОСОБА_1 штрафних санкцій.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

V. Судові витрати.

Позивачем при звернення до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн , що стверджується платіжною інструкцією № 992 від 08.04.2025 (а.с. 114).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 2 422,40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264-265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» () заборгованість за договором №3479989 від 22.02.2023 у розмірі 117380,00 грн. (сто сімнадцять тисяч триста вісімдесят гривень) та судовий збір у сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 08 серпня 2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола