Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2362/24
Провадження № 2/376/1164/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року Сквирський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.

за участю секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира заяву судді Коваленка Олександра Миколайовича про самовідвід у цивільній справі № 376/2362/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

Встановив:

В провадженні судді Сквирського районного суду Київської області Коваленка О.М. перебувала цивільна справа № 376/2362/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 15.08.2024 затверджено мирову угоду, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 за умовами якої:

- ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1 ) передає у власність ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_2 ) в рахунок погашення боргу в сумі 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривень - земельну ділянку площею 2,2891 га, кадастровий номер :06:007:0013, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тетіївської міської об`єднаної територіальної громади (бувша Черепинська сільська рада), що належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 09 лютого 2004 року виданого на підставі розпорядження Тетіївської райдержадміністрації від 09.12.2003 року за №486 та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 246, номер відомостей про речове право: 34659027 від 09.12.2019;

- ОСОБА_1 приймає у власність від ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,2891 га, кадастровий номер :06:007:0013, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка 2,2891 розташована на території Тетіївської міської об`єднаної територіальної громади ( бувша Черепинська сільська рада) в рахунок погашення боргу в сумі 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривень;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,2891 га, кадастровий номер :06:007:0013, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території території Тетіївської міської об`єднаної територіальної громади (бувша Черепинська сільська рада) в рахунок погашення боргу в сумі 230 000 (двісті тридцять тисяч) гривень;

- закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 27.05.2025 ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 15.08.2024 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеного складу суду від 26.06.2025, справу № 376/2362/24 (номер провадження 2/376/1164/2025) передано у провадження головуючого судді Коваленка О.М.

Від судді Коваленка О.М. надійшла заява про самовідвід, яка мотивована тим, що даний позов не може бути розглянутий під його головуванням, оскільки за приписами ч.1 статті 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду, або ухвали про закриття провадження у справі.

Положеннями ст. 374 ЦПК України визначено повноваження апеляційного суду, а саме: не містить повноважень суду повернути справу на новий розгляд, а лише передбачає скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для подальшого розгляду.

Проте за приписами п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно з вимогами ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу, яка оформлюється окремим документом.

У п.2.5 Бангалорських принципів поведінки судді (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Згідно з ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішені спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

Для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

Наведені факти участі судді у розгляді справ за участю тих самих сторін, а також наявність судового рішення про закриття провадження у цивільний справі № 376/2362/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу виключають повторну участь судді Коваленка Олександра Миколайовича у розгляді вищевказаної цивільної справи.

За таких обставин та відповідно до вимог ст. 36,37,39, ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" заява судді Коваленка О.М. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33, 36, 37, 39, 40, 258 - 261 ЦПК України, п.2.5 Бангалорських принципів поведінки, п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи, ст. 2,56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд

Постановив:

Задовольнити заяву судді Коваленка Олександра Миколайовича про самовідвід у цивільній справі № 376/2362/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Цивільну справу № 376/2362/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, передати до канцелярії Сквирського районного суду Київської області для визначення судді для розгляду справи в порядку визначеному ст. 33 ЦПК України .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Коваленко