Справа № 740/2176/25
Провадження № 2/740/1211/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді Гагаріної Т.О., за участю секретаря Мартиненко Ю.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

представник Шкарпенко О.В. в інтресах АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «АКЦЕНТ-БАНК», позивач) звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідач) заборгованість за кредитним договором №АВНОСТ01268014 від 15.03.2024 у розмірі 30 000 грн.

Зазначив, що будучи клієнтом банку, відповідач уклав з позивачем кредитний договір №АВНОСТ01268014 щодо надання останньому кредиту в розмірі 30 000,00 грн строком на 36 місяців (тобто до 14.03.2027) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн.

Відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ним та АТ «А-БАНК», в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 23.04.2025 становить 29 272, 16 грн, яка складається з: 21 393, 09 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7325,05 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 554,02 грн - загальний залишок заборгованості за пенею.

Ухвалою суду від 06.05.2025 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позові просив розглянути справу без участі представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 про місце, день та час слухання справи повідомлений шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу місця його проживання та місця реєстрації. Будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або відзиву на позов не подав.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічних засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.03.2024 між АТ «А-БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №АВНОСТ01268014, шляхом підписання анкети-заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», заяви про надання послуги «Швидка готівка» та паспорту споживчого кредиту.

Пунктами 3-5 кредитного договору (заяви клієнта) встановлено, що ліміт цього договору: 30 0000,00 грн на поповнення обігових коштів зі строком повернення до 14.03.2027, терміном на 36 місяців. Згідно з п.6 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 85 % річних. Відповідно до п.7 Позичальник сплачує Банку комісію в розмірі 0,00 грн.

Відповідно до п. 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» у випадку порушення Клієнтом чи Банком умов Договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно меморіального ордеру № TR.35788547.39106.65455 від 15.03.2024 підтверджено успішність операції про перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 30 000 гривень згідно з кредитним договором №АВНОСТ01268014 від 15.03.2024.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором №АВНОСТ01268014 від 15.03.2024, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 23.04.2025 становить 29 272, 16 грн, яка складається з: 21 393, 09 гривень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 7325,05 гривень - загальний залишок заборгованості за процентами; 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 554,02 грн - загальний залишок заборгованості за пенею.

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію банку Відповідач підписом у заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнала та погодилася на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Відповідно до ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.

Статтею 530 ч.1 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1049 ч.1 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем умов кредитного договору №АВНОСТ01268014, укладеного між відповідачем і АТ «А-БАНК», щодо повернення тіла кредиту у визначені договором строки, оскільки відповідачем не подано доказів на спростування даного факту, а отже наявні підстави для задоволення позову

Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо періоду та розміру заборгованості.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 554,02 грн залишку заборгованості за пенею суд не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки обов`язок такого платежу для відповідача не передбачено підписаною ним анкетою-заявкою, а нарахування і стягнення її як міри відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання суперечить п.18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, де передбачено, що починаючи з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за відповідним договором, до позичальника не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке прострочення.

Суд не погоджується з обгрунтуваннями представника позивача підстав для стягнення з відповідача пені з посиланням п. 6 розділу IV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», де передбачено, що на договори кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцяти денного дня включно з дня набрання чинності Закону №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 24.01.2024, вимога пункту 6 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється.

Суд зазначає, що вищевказана норми законодавства суперечить нормі, яка визначена в п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.66 Закону України «Про правотворчу діяльність» у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом.

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків, таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу Закону України. Спеціальні норми закону можуть містити уточнювальні положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України.

За встановлених обставин стягнення пені у розмірі 554,02 грн за кредитним договором від 15.03.2024 у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Обов`язок доведення обставини, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень відповідними доказами, згідно зі ст.ст.12,81,83 ЦПК України, покладено на сторони. Указані докази повинні відповідати критеріям, визначеним ст.ст.76,77,79,80 ЦПК України.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обгрунтованості нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами та пені, возивачем до суду не надано. Натомість відповідач не надав доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню тіла кредиту.

Ураховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення залишку непогашеної відповідачем суми (тіла) кредиту у розмірі 28 718,14 грн, яка складається з: 21 393,09 грн та 7325 грн заборгованості за процентами.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 98 % (28 718,14: 29272,16 х 100), з урахуванням приписів п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2373,95 грн (2422,4 х 98 %).

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

На підставі ст.ст.525, 526, 530, 549, 611, 624, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 18, 19, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК», , адреса місця знаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11, рах. № НОМЕР_2 , МФО №307770, заборгованість по кредитному договору №АВНОСТ01268014 від 15.03.2024 у розмірі 28 718 (двадцять вісім тисяч сімсот вісімнадцять) грн 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2373 (дві тисячі триста сімдесят три) грн 95 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК», 49074, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Батумська, 11, код за .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.О. Гагаріна