Справа № 953/5244/25
УХВАЛА

"20" серпня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання Кот Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова, третя особа військова частина НОМЕР_1 , про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ципліцького Д.О., звернувся до суду з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова, третя особа: військова частина НОМЕР_1 , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 18 934,15 гривень, а також понесені та документально підтверджені судові витрати.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2025 справа розподілена судді Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовну провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

13.06.2025 електронним шляхом до суду надійшов відзив представника відповідача КЕВ м.Харків Шевченка А.В. на позовну заяву.

16.06.2025 електронним шляхом до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача адвоката Ципліцького Д.О.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 20.08.2025, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ципліцького Д.О. з проханням провести судове засідання у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також подав до суду клопотання про стягнення судових витрат.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 20.08.2025, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 14.08.2025 представником відповідача КЕВ м.Харків Роженко В.В. подано до суду заяву з проханням розгляд справи провести без його часті . Аналогічна заява надійшла до суду 20.08.2025 підписана представником відповідача Шевченко А.В.

Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 у судове засідання, призначене на 20.08.2025, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 14.08.2025 представником військової частини НОМЕР_1 Сергієнко М.В. подано до суду заяву з проханням розгляд справи провести без участі представника військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із частиною 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши письмові заяви по суті справи, документи, дійшов такого висновку.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

При зверненні до Київського районного суду м.Харкова з даним позовом позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Ципліцького Д.О., керувався положеннями частиною 1 статті 27 ЦПК України, де зазначено про те, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Вказавши, що місцезнаходженням відповідача є адреса: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61, що відноситься до території Київського району м.Харкова. Таким чином ця справа підсудна Київському районному суду м. Харкова.

Разом із цим, суд зазначає, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. У разі, якщо судом не буде вжито заходів щодо передачі цивільної справи за підсудністю, як наслідок, справа буде розглядатись неповноважним судом, що є підставою для скасування судового рішення, прийнятого за результатами даної справи.

Так, статтею 30 ЦПК України визначено перелік позовів, які розглядаються за правилами виключної підсудності.

За змістом частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном, зокрема щодо права користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати та комунальних послуг, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини та інше. У постанові від 16.02.2021у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч.3 ст.30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (абзац перший пункту 41, пункт 42), перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

Разом із цим, судом встановлено, що предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 18 934,15 гривень за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, 19.09.2024 між приватною особою ОСОБА_1 , Військовою частиною НОМЕР_1 та Квартирно експлуатаційним відділом міста Харків укладено Договір спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном №499. Згідно з п. 1.1 Договору №499 ОСОБА_1 надає Військовій частині НОМЕР_1 можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном загальною площею 335,90 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із п.3.2 Договору, Квартирно експлуатаційний відділ міста Харків зобов`язана відшкодувати ОСОБА_1 всі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані Військовою частиною НОМЕР_1 за час дії цього Договору.

Пунктом 10.1 Договору №499 передбачено, що дія Договору відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з «08» серпня 2024 року до «31» грудня 2024 року включно, але не довше дії воєнного стану. В подальшому, між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №499. В пункті 1 якої сторони домовилися викласти п. 10.1 Договору №499 в наступній редакції: «Цей Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2025 р. включно. У відповідності до частини 3 статті 631 ЦК України Сторони домовились, що умови Договору розповсюджуються на правовідносини, які виникли між ними з 01.01.2025 року».

Отже спір у справі виник з приводу нерухомого майна - оплати послуг за спожиту електроенергію за місцем знаходження нерухомого майна, а тому до цієї категорії позовів застосовуються правила виключної підсудності, передбачені частиною1 статті 30 ЦПК України.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що нежитлові приміщення загальною площею 335,90 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за якими склалися правовідносини з оплати спожитої електричної енергії, знаходиться в межах територіальної юрисдикції Балаклійського районного суду Харківської області.

Згідно зі статтею 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення апеляційним судом з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю ( частина 1 статті 378 ЦПК України).

Враховуючи викладене та виходячи із системного аналізу зазначених норм ЦПК України, з метою недопущення порушення правил підсудності, суд вважає за необхідне передати справу за підсудністю до Балаклійського районного суду Харківської області - за місцем знаходження нерухомого майна.

На підставі наведеного та керуючись ст. 19, 23, 30, 31, 187, 258, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу №953/5244/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова, третя особа військова частина НОМЕР_1 , про стягнення грошових коштів - передати за підсудністю до Балаклійського районного суду Харківської області.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційні подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/.

Суддя - С.М. Лисиченко