Справа № 463/3743/25
Провадження № 2/463/1416/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Бобрової Ю.Ю.

з участю секретаря судового засідання Назара Р.М.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Свистович Ю.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовує тим, що 3 жовтня 2003 року він та відповідачка уклали шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2846 від 03.10.2003. Від даного шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (повнолітня особа) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Указує, що на протязі останніх кількох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Протягом більше трьох років спільне сімейне життя, а також спільне господарство вони не ведуть і проживають окремо. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та сімейні стосунки.

Відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи між ними виникають конфлікти, свідком яких нерідко була їхня неповнолітня дитина, що тяжким чином впливало на її психічний стан та кожен раз спричиняло йому та їй душевні страждання. Вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та, за його глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Додатково зазначив, що є діючим військовослужбовцем і проходить військову службу за призовом під час мобілізації.

Крім того, зазначає, що відповідачка у 2024 році захворіла на тяжку хворобу, внаслідок чого їй була надана I група інвалідності, підгрупа «Б». При чому відповідачка потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Догляд за останньою здійснює старша донька ОСОБА_5 . З огляду на хворобу відповідачки вважає, що подальше збереження інституту сім`ї між ними є неможливим.

Зважаючи на вищенаведене, просив суд розірвання шлюбу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції згідно актового запису № 2846 від 03.10.2003.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що 13.09.2021 вона втратила ненароджену дитину. Внаслідок чого стала часто хворіти, хвороба прогресувала, відбулися психічні розлади, обумовлені пошкодженням головного мозку, через що її було госпіталізовано у психіатричне відділення медичного закладу.

Указувала, що рішенням міжрайонної спеціалізованої психіатричної медико-соціальної експертної комісії № 2 комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Брижицькій Н.С. 05.03.2024 встановлено першу «Б» групу інвалідності, строком до 01.04.2027 з висновком потребує постійного стороннього догляду, нагляду, допомоги. У зв`язку із захворюванням перебуває на пенсії по інвалідності, яка у 2025 році складає 2 361 грн, не працює, інших доходів немає, проживає з двома доньками, повнолітня з яких є студенткою та матір`ю пенсіонеркою похилого віку.

Відзначає, що потребує матеріальної допомоги ОСОБА_1 , а останній може її надати шляхом сплати щомісячно аліментів на її користь на її утримання, оскільки служить у ЗС України, а отже має стабільний заробіток.

З огляду на наведене просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі частини з усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом.

Процесуальні питання пов`язані з розглядом справи

23.04.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано в провадження судді Бобровій Ю.Ю. (а.с. 16).

25.04.2025 ухвалою судді дану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17).

16.05.2025 до Личаківського районного суду м. Львова надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

20.05.2025 ухвалою Личаківського районного суду м. Львова зустрічний позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. 48), здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 17.06.2025.

17.06.2025 у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 25.06.2025.

25.06.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням представника ОСОБА_2 адвоката Жовневровича О.В.

24.07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із клопотанням представника ОСОБА_2 адвоката Жовневровича О.В.

04.08.2025 у судове засідання сторони не з`явилися, представники сторін подали до суду заяви, в яких не заперечили щодо проведення судового засідання без їх участі.

З огляду на наведене, із урахуванням того, що сторонами подано до суду відзив та відповідь на відзив, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Аргументи учасників справи

У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 просив суд звернути увагу на те, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю першої групи, яка потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги, який здійснює старша повнолітня донька.

Зазначає, що на даний момент постійно перебуває на сході України, виконуючи обов`язки військової служби, однак здійснює матеріальне утримання своєї сім`ї двох доньок та дружини ОСОБА_2 шляхом регулярного перерахування грошових коштів повнолітній доньці ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_4 про що свідчать операції по його банківській картці/рахунку.

Відмічає, що він і надалі забезпечуватиме дітей та не проти надавати аліменти на користь самої ОСОБА_2 , незважаючи на характер стосунків, що склалися між нии.

Додатково вказує, що після захворювання своєї дружини саме він займався її лікуванням, оформляв відпустки, приїздив у м. Львів і безпосередньо брав участь в догляді за дружиною, придбаваючи ліки і здійснюючи оплату за відповідні курси лікування. На даний момент цим займається старша донька, яка отримує від нього матеріальне утримання (в тому числі і на лікування та догляд ОСОБА_2 ).

Також вказує, що певні грошові кошти (власні доходи) він використовує на цілі, пов`язані з проходженням військової служби.

Окрім того, зазначає, що у нього відсутнє власне житло і він не буде проживати з ОСОБА_2 за місцем реєстрації. Просить суд врахувати цю обставину при визначенні суми аліментів, зазначає, що між ним та ОСОБА_2 відсутні спори про поділ майна з огляду на те, що він все майно залишив позивачці за зустрічним позовом та дітям.

Зважаючи на викладене, просить суд врахувати усі ці обставини та присудити на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій у розмірі 5000 грн на її утримання.

Із відповіді на відзив, поданої в інтересах ОСОБА_2 адвокатом Жовнеровичем О.В. слідує, що вони не погоджуються із покликаннями позивача за первісним позовом на те, що він її утримує, адже виписки з його рахунків свідчать, що кошти надсилаються саме дітям.

Окремо відмічає, що однією із причин захворювання ОСОБА_2 стала втрата ненародженої дитини внаслідок того, що остання, перебуваючи на 6 місяці вагітності була змушена тягнути на 5 поверх свого чоловіка ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння. Після цього факту, на їх думку, плід замер, а 13.09.2021 вона втратила дитину. ОСОБА_1 зловживав алкогольними напоями, проте заради збереження сім`ї вона була змушена про такі факти замовчувати.

Звертає увагу суду, що постановою Путивльського районного суду Сумської області від 21.06.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Покликається на тяжкий матеріальний стан, оскільки вся пенсія матері та її пенсія використовуються виключно на її лікування та підтримку її здоров`я.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 03.10.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2846 від 03.10.2003 (а.с. 21).

Від цього шлюбу мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно виписного епікризу, виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджується психоневрологічне захворювання та погіршення у зв`язку з цим здоров`я та фізичного стану ОСОБА_2 (а.с. 40-47).

Відповідно довідки № 1903д від 13.05.2025 та виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 411А/2025 встановлено, що ОСОБА_2 проходила лікування та обстеження в умовах стаціонару у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері з 06.05.2025 по 28.05.2025 з приводу психоневрологічного захворювання (а.с. 33, 65-66).

Інформація про окремі операції по банківській картці/рахунку ОСОБА_1 за період з 01.09.2022 року по 24.05.2025 року підтверджує, що останній систематично здійснює перекази грошових коштів своїм дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 55-62).

Дані про отримані доходи та видатки ОСОБА_1 з 1 січня 2022 року по травень 2025 року підтверджуються Витягом з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів (а.с. 91-94). .

Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити з огляду наступне.

Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо протягом тривалого часу, а тому примирення та збереження їх сім`ї є неможливим.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач скористався своїм правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою.

Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Суд, також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Водночас, вирішуючи питання підставності зустрічного позову про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить із того, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 48 Конституції України гарантовано право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (частини перша, друга статті 76 СК України).

Частинами першою, другою статті 77 СК України передбачено, що утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

За приписами частин першої та другої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України, дає підстави для висновку про те, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя (в тому числі встановлена протягом одного року після розірвання шлюбу); потреба в матеріальній допомозі (нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення), а також можливість надання такої матеріальної допомоги.

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що особа є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особи коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму (вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. При цьому, сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги тільки за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Зазначені вище фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

Керуючись основними положеннями про доказування і докази, суд звертає увагу, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Судом встановлено сукупність умов, що на думку суду дають правові підстави вважати, що аліменти (зобов`язання) на утримання одного з подружжя можуть бути призначені, а саме:

1) ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи, при чому захворіла та отримала інвалідність у шлюбі із ОСОБА_1 ;

2) є непрацездатною інвалід 1 групи підгрупи Б, до якої належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування;

3) ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 361 грн, яка не перевищує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому є такою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

За ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2025 року в розмірі 2361 грн.

Надана суду медична документація ОСОБА_2 підтверджує, що остання часто перебуває на лікуванні у тому числі стаціонарно, потребує медикаментозного лікування та стороннього догляду за нею, що свідчить про потребу у матеріальній допомозі;

4) у ОСОБА_1 є можливість надати необхідну для ОСОБА_2 матеріальну допомогу. Останній є працездатною особою, військовослужбовцем, отримує заробітну плату. Погоджується на аліменти у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Надаючи оцінку майнового стану ОСОБА_1 , суд установив наступне.

ОСОБА_1 щомісяця отримує грошове забезпечення як військовослужбовець ЗС України та заробітну плату від ТОВ «Перша Приватна Броварня». При цьому, середньомісячна зарплата протягом 2025 року становить близько виплачених 120 000 грн.

Визначаючи розмір аліментів на утримання ОСОБА_2 суд зважає на те, що основна частка у доходах ОСОБА_1 , з огляду на те, що він є військовослужбовцем ЗС України, є додаткова винагорода, передбачена пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка не має постійного характеру, а встановлена за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) лише на період дії воєнного стану, який введений 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України і триває до тепер, а відтак припинення її виплати автоматично зменшуватиме розмір аліментів, які суд присуджує на утримання дружини.

Суд встановив, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 (однієї шостої) з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом фактичні обставини даної справи та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про те, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з цим позовом не є надмірним. Відповідач має можливість та спроможний сплачувати такий розмір аліментів на утримання дружини. При цьому, у даній справі суд керується принципом справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням потреб дружини і матеріального стану відповідача, а також часткового визнання ним зустрічного позову в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 79 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, актовий запис № 2846.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 (однієї шостої) всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі позову 16 травня 2025 року і на період встановлення інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 121,20 коп (одна тисяча сто двадцять одна гривня двадцять копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено та проголошено 11 серпня 2025 року.

Суддя Юлія БОБРОВА