Справа 206/1202/25
Провадження 2/206/1168/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого-судді Плінської А.В.

при секретарі Білій О.А.

з участю представника позивача Гафича І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди в розмірі 30 286 грн. 16 коп. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив. Що 11 жовтня 2024 року о 16 год. 16 хв. в м. Дніпро по вул. Роз`їзній, 60 сталась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу Audi A 4, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , транспортного засобу марки Shkoda Octavia A8, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні дорожньо транспортної пригоди. Цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована Пат «НАСК «ОРАНТА», якою позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 65 203 грн. 05 коп., вартість же відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу складає 110 911 грн. 50 коп. Відповідно позивач просить стягнути на свою користь різницю з урахуванням франшизи 2500 грн. в розмірі 30 286 грн. 16 коп., а також моральну шкоду, завдану пошкодженням майна позивача. ОСОБА_1 вказує, що транспортний засіб був єдиним сімейним засобом пересування, що спричинило сильні душевні хвилювання через порушення звичайного порядку життя та обмеження у переміщенні.

Ухвалою від 12 травня 2025 року було прийнято до провадження справу та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 24 липня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.10.2024 року о 16-16 год. в м. Дніпро по вул. Роз`їздна,60 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем AUDI A4, номерний знак НОМЕР_1 при виникненні небезпеки не вжив заходів, аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди. В результаті чого, скоїв наїзд на транспортний засіб Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , який внаслідок удару здійснив некерований рух, внаслідок якого здійснив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №1294/11-24 від 11 жовтня 2024 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_4 без урахування фізичного зносу вузлів і деталей на дату дтп 11 жовтня 2024 року становить 110 911 грн. 50 коп., а з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату дтп 11 жовтня 2024 року становить 81 140 грн. 61 коп.

17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки цивільно правова відповідальність власника автомобіля винуватця дорожньо транспортної пригоди була застрахована саме цією страховою компанією, що підтверджується заявою та полісом №222608565, франшиза 2500 грн., забезпечений транспортний засіб автомобіль AUDI A4, номерний знак НОМЕР_1 . Сторонами погоджена страхова сума за шкоду майну в розмірі 160 000 грн.

24 грудня 2024 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_1 було укладено угоду про припинення зобов`язання переданням відступного, з якої слідує, що сторони встановили, що загальна сума страхового відшкодування за полісом №222608565 від 6 серпня 2023 року, за подією, що мала місце 1 жовтня 2024 року, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Dacia Logan, номерний знак НОМЕР_4 складає 67 707 грн. 05 коп., у тому числі франшиза у розмірі 2500 грн. Страхове відшкодування у розмірі 27 203 грн. 05 коп. страховиком було сплачено 11 листопада 2024 року, решту 38 000 грн. страховик зобов`язується сплатити потерпілій особі в строк до 6 січня 2025 року (за виключенням франшизи в розмірі 2500 грн.), після чого сторони вважають припиненим зобов`язання страховика за полісом №222608565 від 6 серпня 2023 року та не матимуть претензій одна до одної. Кошти були перераховані ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними інструкціями №№70673, 61802.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь у ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, позивач має право пред`явити позов до винуватця ДТП для стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

За встановленими у цій справі обставинами потерпіла особа, позивач по справі та страховик визначили розмір страхового відшкодування шляхом укладення двостороннього договору про врегулювання страхового випадку, тому експертиза (оцінка) для визначення розміру шкоди до здійснення страхового відшкодування не проводилася.

Такі дії потерпілої особи та страховика відповідають положенням пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, в силу якої, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Оскільки рacta non obligant nisi gentes inte quas inita (договори не зобов`язують нікого, крім осіб, які в них беруть участь), тому домовленістю між двома сторонами не може бути збільшено обсяг відповідальності третьої особи, не сторони такого договору.

Виплата страхового відшкодування у розмірі, визначеному домовленістю між потерпілим та страховиком, якщо він менше страхової суми (ліміту відповідальності), не створює обов`язку для заподіювача шкоди, який застрахував свою відповідальність відповідно до вимог Закону № 1961-IV, відшкодувати різницю між розміром такого відшкодування та реальним розміром шкоди, заподіяної потерпілому на підставі статті 1194 ЦК України, якщо заподіювач шкоди доведе, що розмір страхового відшкодування, визначений за домовленістю між потерпілим та страховиком, є меншим, ніж розмір оціненої шкоди, яка підлягала виплаті страховою компанією відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, особа розраховує на те, що у разі настання страхового випадку її майнові інтереси будуть захищені шляхом здійснення страховою організацією виплати на користь потерпілої особи у межах страхових сум (ліміту відповідальності), визначених таким договором.

Таким чином, якщо розмір страхового відшкодування визначений без проведення експертизи за згодою страховика та потерпілого, і такий розмір страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності страховика, то при вирішені спору, за позовом потерпілого у ДТП до винуватця про відшкодування шкоди, на підставі статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, підлягає встановленню:

- загальний розмір заподіяної шкоди внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи;

- розмір оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, яка підлягала відшкодуванню страховиком відповідно до вимог Закону № 1961-IV;

- чи покриває ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню відповідно до пунктів 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, тобто розміром оціненої шкоди, заподіяної внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а не визначеної за домовленістю між потерпілим та страховиком.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту та виплаченою страховою сумою, адже ліміт відповідальності, встановлений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складав понад 150 000 грн.

В частині позовних вимог до відповідача про стягнення розміру франшизи, слід зазначити наступне.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вже зазначалось вище, судом встановлено винуватість відповідача у вчиненні ДТП, в результаті якої транспортному засобу, який належить позивачу було завдано механічних пошкоджень, а відтак завдано позивачу матеріальної шкоди.

Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Позивач, пред`явиши позовні вимоги до винуватця ДТП, вказує, що не отримував від відповідача та страхової компанії грошові кошти в якості сплати франшизи в сумі 2500,00 грн., вказане підтверджується також угодою від 24 грудня 2024 року, а відтак за вимогами закону із відповідача підлягає стягненню ця сума.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( надалі Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно абз 1 п. 4 вказаної Постанови , у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 7 Постанови - заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У абз. 2 п. 5 Постанови , судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Сама по собі дорожньо-транспортна пригода є стресовою і небезпечною подією, що полягає у факті настання дорожньо-транспортної пригоди та її наслідках.

Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в Україні, у тому числі ч.2 ст. 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпцію моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди (узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.02.2021 у справі № 761/24143/19).

Виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачу підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП, у розмірі 5 000, 00 грн.

Зазначений розмір відшкодування є не більш, ніж достатнім для розумного задоволення позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди і не призводить до його збагачення.

Керуючись ст. ст. 81,259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 АДРЕСА_2 ) 2500 грн. франшизи та 5000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя А.В. Плінська