Справа №491/486/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді: Надєр Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Гула О.Р.,

за участю сторін по справі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Платонова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Ананьївської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Ананьївської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2007 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що було зроблено відповідний актовий запис №63 від 23 листопада 2009 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що з моменту розірвання шлюбу відповідач почав поступово відділятися від свого сина, він почав рідше телефонувати та бачитися з сином. Відповідач останній раз бачився з сином ще у 2020 році та з того часу фактично телефонує синові один раз на рік на день народження. Син декілька разів робив спроби самостійно зателефонувати батькові, однак зрозумів, що останній не має часу з ним спілкуватися та й немає про що з ним спілкуватися, адже відповідач взагалі не цікавиться життям, здоров`ям, навчанням сина. З моменту розірвання шлюбу, відповідач самостійно надавав сину посильну матеріальну допомогу, однак з березня 2024 року перестав взагалі надавати кошти на утримання сина. Таким чином з березня 2024 року відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З моменту розірвання шлюбу між ними відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, фактично не спілкується з дитиною, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Таким чином відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавився життям, за останні чотири роки сина жодного разу не бачив, не відвідував в дитячому дошкільному закладі, не відвідує у школі, а саме, КУ «Ананьївський ліцей №2 Ананьївської міської ради». Зазначене свідчить про те, що відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Позивач вказує, що 28 грудня 2021 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 став для сина позивача батьком, який піклується про нього, надає різного роду поради, чим готує його до дорослого життя, формує поступово особисті якості, які в майбутньому допоможуть стати синові доброю та порядною людиною. Син почав називати свого вітчима батьком та дослухається до його порад. Позивач зі своїми синами, чоловіком ОСОБА_5 та спільною дочкою проживають в своєму будинку, який повністю придатний до проживання в ньому. Сини мають окрему кімнату, виховуються в належних умовах та мають все необхідне для гармонійного розвитку.

У зв`язку з наведеним позивач звернулася з вказаним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 24 червня 2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Зокрема, в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачеві було роз`яснено про його процесуальні права передбачені ч.8 ст.178 та ст.193 ЦПК України, а саме про право на подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову.

Крім того, було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі третім особами, що у відповідності до положень статті 181 ЦПК України вони мають право подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у строк визначений відповідачу для подання відзиву.

В подальшому, 16 грудня 2024 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в статті 189 ЦПК України було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що з 2007 року була у шлюбі з відповідачем у справі. У шлюбі в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 23 листопада 2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Останній раз відповідач бачився з сином ще у 2020 році. В подальшому відповідач дзвонив сину один раз на рік на день народження сина. Відповідач надавав матеріальну допомогу сину, потім перестав. Позивач зазначила, що син дзвонив відповідачу, однак той завжди зайнятий. При цьому син влітку завжди знаходиться в м. Одеса то у бабусі, то у тітки, про що відомо його батьку відповідачу у справі, але останній не бере дитину до себе. При цьому відповідач проживає в м. Одеса. Позивач зазначила, що в неї двоє синів та одна дочка та офіційний чоловік, якого з 2018 року діти вважають своїм батьком. При цьому син позивача ОСОБА_4 хоче, щоб вітчим його усиновив. Позивач зазначила, що у сина два роки тому був випускний, однак відповідач навіть не приїхав на вказаний захід, тому просила суд позов задовольнити.

Представник позивача адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордеру серії ВН №1375117 від 10 червня 2024 року та договору про надання правничої допомоги від 10 квітня 2024, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а також підтримала пояснення позивача.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується поштовими повідомленнями, які повернулись до суду (а.с.41, 52, 59, 61, 76, 98), також до суду засобами поштового зв`язку через ТОВ «Нова Пошта» надійшла заява відповідача від 26 березня 2025 року, в якій відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення, а саме, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розгляд справи за вище вказаним позовом просить здійснювати без його присутності, наслідки позбавлення батьківських прав йому зрозумілі (а.с.90-а).

Представник третьої особи органу опіки та піклування Ананьївської міської ради в судовому засіданні пояснив, що на засіданні комісії в режимі відеоконференцзв`язку було проведено бесіду з відповідачем у справі, батьком дитини ОСОБА_3 , який повідомив, що останній раз розмовляв із сином ОСОБА_4 по телефону два місяці тому, а бачився з ним приблизно у 2021 році, пояснюючи ситуацію браком часу, також повідомив, що він проти позбавлення батьківських прав, не обґрунтувавши свою позицію. Представник третьої особи зазначив, що при спілкуванні з неповнолітнім ОСОБА_4 , останній повідомив, що хоче, щоб всі були на одному прізвищі. Хоче, щоб нинішній чоловік матері був йому за батька тому, що саме він займається його вихованням. За результатами засідання комісія прийшла до висновку, що відповідач нехтує потребами свого сина, у нього відсутній інтерес до дитини, а тому прийшли до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина ОСОБА_4 .. У зв`язку з цим підтримує висновок органу опіки та піклування, оскільки в подальшому у ОСОБА_4 може виникнути обов`язок щодо утримання батька, який в свою чергу не утримує та не цікавиться своїм сином.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, враховуючи наявність заяви відповідача, в якій він висловлює свою позицію щодо позовних вимог, а також висновку третьої особи органу опіки та піклування Ананьївської міської ради, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, взявши до уваги заяву відповідача, допитавши свідків, вивчивши висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, при розгляді справи встановлено:

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_1 , виданого 09 лютого 2022 року органом 5123 (а.с.8), копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 24 лютого 2022 року №165, виданою Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради (а.с.9).

Відповідачем у справі є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, наданим Відділом надання адміністративних послуг Ананьївської міської ради за №1818 від 13 червня 2024 року (а.с.31).

В судовому засіданні були допитані свідків, викликані до суду за клопотанням позивача.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_1 , працює в технікумі. Вони з позивачем є сусідами приблизно 20 років. В них дружні стосунки. Відповідача знає, бачила його пару разів. Позивач бажає, щоб її син перейшов на прізвище її нинішнього чоловіка, оскільки він буде кращим батьком дитині. Дитину фактично виховували позивач, дід та баба. Свідок зазначила, що позивач одружилася та проживала в м. Одеса, потім повернулася до м. Ананьїв. Вона пару разів бачила, що приїжджав відповідач. Відповідача вона бачила 3-4 роки тому. Свідок зазначила, що вона до 2022 року не працювала та постійно знаходилась вдома. Вихованням дитини займається позивач, як мати, та на даний час вихованням дітей позивача також займається нинішній її чоловік.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з 1988 року проживає в м. Ананьїв, 1 Дільниця, працює у технікумі бухгалтером, є кумою позивача, частково знає відповідача. Свідок пояснила, що їй відомо про те, що позивач бажає, щоб її нинішній чоловік був батьком її дітей, оскільки він виховує всіх трьох дітей, забезпечує їх. Свідок зазначила, що відповідача бачила ще тоді, коли їхньому сину ОСОБА_4 не було ще року. позивач та відповідач на той час вже були розлучені. Відповідач не приймає участь у вихованні та утриманні сина. Навіть коли син хворів, відповідач не надавав матеріальної допомоги на його лікування, аліменти на сплачував.

Також в судовому засіданні надав покази неповнолітній ОСОБА_4 , який пояснив, що навчається в ОСОБА_8 ліцеї в 11-му класі. Пояснив, що хоче зміни прізвище на « ОСОБА_9 ». Перший раз свого батька побачив у віці 8-9 років. Коли йому було 9 років, то батько приїжджав, 3-4 рази забирав його до себе в м. Одеса. Вони гуляли по місту, ходили на екскурсії та інше. У батька є інша дружина. Останній раз у віці 13-14 років він до батька на канікулах, приїжджав до сестри батька. У сестри батька останній раз був минулого року, але з батьком не бачився, оскільки батько не знав, що він приїде. На протязі 7-8 років його виховує чоловік його матері ОСОБА_5 , який замінив йому батька. ОСОБА_4 пояснив, що бажає, щоб його батька ОСОБА_3 позбавили батьківських прав, оскільки його біологічний батько вже не приходить, не питає його куди він хоче вступати на навчання, взагалі ним не цікавиться, не проводить з ним час. ОСОБА_4 зазначив, що бажає вступити на навчання в м. Черкаси, хоче бути пожежником. При підготовці документів виникло питання, коли зазначав своє прізвище « ОСОБА_10 », а прізвище батька зазначив « ОСОБА_9 » і йому було не по собі, що прізвища різняться. ОСОБА_4 також додав, що його батько ніколи не давав йому порад, його вихованням не цікавився, загалом не цікавився його життям.

Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, де в відомостях про батьків матір`ю зазначена позивач ОСОБА_11 , а батьком зазначений відповідач ОСОБА_3 (а.с.10), а також копією паспорта громадянина України № НОМЕР_3 , виданого 22 липня 2022 року органом 5123 (а.с.11).

Син позивача та відповідача ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.12).

Частиною 1 ст.165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З позовної заяви вбачається, що позивач скористалася своїм правом та просить суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч.1 . ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, при розгляді цивільних справ керується принципом верховенства прав, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, що передбачено частиною 1, 2 та 4 статті 10 ЦПК України.

Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Приписами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ч.1 ст.152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Змістом ч.2 ст.164 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

З позовної заяви вбачається, що відповідач не приймає участі у належному вихованні свого сина, не цікавиться його навчанням у школі, його фізичним та розумовим розвитком. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитина тривалого часу не отримує ані матеріальної, ані моральної підтримки від відповідача.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 23 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та після розірвання шлюбу дружині залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_10 » (а.с.13).

28 грудня 2021 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 28 грудня 2021 року Ананьївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.14).

Відповідно до копії довідки КУ «Ананьївський ліцей №2 Ананьївської міської ради» №78 від 09 квітня 2024 року ОСОБА_4 дійсно навчається у вказаному навчальному закладі в 10-му класі (а.с.15).

Відповідно до копії характеристики від 09 квітня 2024 року, виданої КУ «Ананьївський ліцей №2 Ананьївської міської ради», за місцем навчання ОСОБА_4 характеризується позитивно. Мати з вітчимом беруть активну участь у житті класу, допомагають в організації позакласних заходів, регулярно відвідують батьківські збори, цікавляться життям дитини, організовують правильне проведення вільного часу, здійснюють моніторинг поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну. Батько з дитиною спілкувався лише з ініціативи ОСОБА_4 .. З сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходить, на батьківські збори не з`являється (а.с.16).

Відповідно до копії характеристики Ананьївської міської ради №550 від 17 квітня 2024 року позивач за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.18).

Відповідно до копії характеристики Ананьївської міської ради №551 від 17 квітня 2024 року відповідач за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.19).

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 18 квітня 2024 року, складеного в.о. начальника ССД Ананьївської міської ради Рєзніковою Л.В. та головним спеціалістом ССД Ананьївської міської ради Кислицькою Л.М., проведено обстеження умов проживання дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в родині матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами обстеження встановлено, що умови проживання добрі, відповідають санітарно-побутовим нормам. Житло з побутовими зручностями, газифіковане, з водопостачанням. В кімнатах чисто, затишно, облаштовано сучасними меблями, побутовою технікою, речі знаходяться на своїх місцях, багато гарних кімнатних рослин. Діти мають власні кімнати, спальні місця з чистою білизною… За цією адресою проживають та мають постійне місце проживання: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 син, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 дочка, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дідусь, домовласник, проживає в літній кухні (а.с.21).

Рішенням виконавчого комітету Ананьївської міської ради №266 від 19 вересня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (а.с.48).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ананьївської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , присутня на комісії ОСОБА_1 пояснила, що протягом останніх трьох років батько ОСОБА_3 не зустрічався з сином ОСОБА_4 , не цікавиться його життям та станом здоров`я. Між сином ОСОБА_4 та батьком ОСОБА_3 відбуваються лише нечасті телефонні розмови, ініціатором яких є син ОСОБА_4 .. Крім того ОСОБА_1 пояснила, що аліменти були присуджено, але вона добровільно відмовилась від їх отримання. ОСОБА_4 на питання комісії щодо можливості позбавлення його батька ОСОБА_3 батьківських прав відповів «так», а на питання чому, пояснив, що хоче, щоб у сім`ї всі були на одному прізвищі і для нього так буде краще. Також на засіданні комісії у режимі відеозв`язку було проведено бесіду з батьком дитини ОСОБА_3 , який повідомив, що останній раз розмовляв з сином ОСОБА_4 по телефону два місяці тому, а бачився з ним два роки тому, пояснюючи таку ситуацію браком часу. Також повідомив, що він проти позбавлення його батьківських прав. На підставі викладеного комісія дійшла висновку щодо свідомого ухиляння ОСОБА_3 від виконання батьківських обов`язків, який нехтує потребами свого сина, порушує права дитини на належне батьківське виховання. Факт заперечення ОСОБА_3 проти позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку, у зв`язку з чим орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4 (а.с.48-49).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, при розгляді даної справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.

Приписами частини 2 статті 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина.

Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1211 гривень 20 копійок, суд вважає за необхідне судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача.

Крім того, суд роз`яснює, що у відповідності із ч.1 ст.168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа Орган опіки та піклування Ананьївської міської ради задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 22 липня 2022 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 09 лютого 2022 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок, сплачений нею за подачу позову до суду.

Копію рішення суду направити до Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення змін в актовий запис №24 від 07 травня 2008 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, про позбавлення батька дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2025 року.

Суддя: Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.