Справа № 484/4120/25
Провадження № 2/484/1840/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 р. суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Паньков Д.А., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 , Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

У своєму позові ОСОБА_4 , який діє через представника адвоката Гаспарянца Д.М., просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 450210,26 грн., як безпідставно набуті кошти з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат.

26.08.2025 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), у межах розміру позовних вимог на загальну суму 450210,26 грн. (зокрема, але не виключно, на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому на ім`я ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) у АТ КБ «Приватбанк»); накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), у межах розміру позовних вимог на загальну суму 450210,26 грн.

Необхідність забезпечення позову мотивує тим, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (у даному випадку ОСОБА_1 ) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначає, що обрані позивачем заходи забезпечення позову відповідають його предмету, їх вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті та спрямоване лише на збереження існуючого становища до набрання законної сили судовим рішенням.

Необхідність у забезпеченні позову у цій справі зумовлена обґрунтованим припущенням, що, з урахуванням предмета спору, невжиття таких заходів також може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

Заходи забезпечення позову такі як арешт на кошти та на майно ОСОБА_2 у межах заявлених позовних вимог є співмірними, адже останнє не матиме наслідком подвійного стягнення забезпечених позовних вимог (і за рахунок коштів, і за рахунок майна), та не суперечить наведеним вимогам закону стосовно співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Так, у випадку недостатності коштів на банківському рахунку відповідача матиме реальну гарантію того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

При цьому, обраний вид забезпечення позову (арешт коштів та майна відповідача в межах заявленої суми позовних вимог) не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 , оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Розглянувши клопотання вважаю, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 149-153 ЦПК України суд вправі за заявою заінтересованої сторони спору на будь-якій стадії розгляду справи вжити заходи забезпечення позову і, зокрема, забороною вчиняти певні дії та накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В матеріалах справи відсутні докази наявності або відсутності у відповідача нерухомого майна, не визначена вартість такого майна, не має доказів наявності у відповідача банківських рахунків або належності відповідачу банківського рахунку, вказаного у заяві про забезпечення позову. Крім того не зазначено обставин, які б могли свідчити про наміри відповідача вжити заходи направлені на ускладнення або унеможливлення виконання у майбутньому рішення суду у справі.

З іншого боку позивачем у позові та заяві про його забезпечення стверджується про існування виконавчого провадження, відкритого за рішенням суду про стягнення коштів, в якому позивач є боржником а відповідач кредитором, а отже, у разі задоволення позову та доведення в суді викладених у позові фактів, щодо добровільного виконання зобов`язання позивачем перед відповідачем, з приводу чого і відкрито виконавче провадження, позивач зможе в будь-якому випадку поновити свої права.

Виходячи з викладеного у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 154 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в разі якщо скарга не була подана. У разі якщо скарга була подана, ухвала набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо ухвалу не буде скасовано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (отримання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: