Справа № 729/641/25 2/729/418/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

заочне

18 серпня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді - Булиги Н.О.

за участі секретаря - Романченко С. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бобровиці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Бобровицької міської ради, як структурний підрозділ - орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просять позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги обгрунтовують тим, що вони є батьками відповідачки ОСОБА_3 , яка являється матір`ю неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Діти тривалий час перебувають на утриманні позивачів. З батьком дітей відповідачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі і позивачам невідомо про його місце проживання чи перебування. Зазначають, що мати дітей своїх обов`язків не виконує, вже більше трьох років не цікавиться дітьми, зокрема, їх розвитком та станом здоров`я, не навідує за місцем навчання та проживання, не бере участь у їх вихованні, хоча ніхто не чинить їй у цьому перешкод. Позивачі вважають, що така поведінка матері може негативно впливати на життя та розвиток дітей, а тому просять позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, просять позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7, п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. У встановлений судом строк відзив на позов не подала.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. У заяві зазначено, що позиція органу опіки та піклування викладена у висновку наданому суду.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд доходить такого висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, та що підтверджується відповідними доказами, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , їх матір`ю є ОСОБА_3 , а батьком - ОСОБА_7 (а.с.10-12).

Згідно витягу № 01-15/13381 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Відповідно до довідки-характеристики № 14-09/99 від 31.05.2023, виданої Кобижчанським старостинським округом Бобровицької міської ради, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у будинку її батьків в АДРЕСА_1 разом з чотирма малолітніми дітьми віком від 9 до 13 років. За даною адресою постійно не проживає з грудня 2021 року. За період проживання характеризувалася посередньо. Спиртними напоями не зловживала, громадського порядку не порушувала, однак безвідповідальна в батьківстві. З метою влаштування власного життя вибула за межі села, залишивши дітей з її батьками. Родина відвідується профільними соціальними службами. З ОСОБА_2 неодноразово проводилася відповідна робота, проте вона продовжує бути байдужою до дітей. Батьківські обов`язки не виконує, не цікавиться долею дітей, їх здоров`ям, навчанням та матеріальним забезпеченням (а.с.14).

Згідно довідок Кобижчанського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 01-15/74, № 01-15/76, № 01-15/77 від 17.05.2023, виданих дітям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , їх мати ОСОБА_2 не бере участь у їх вихованні, не цікавиться результатами навчання. Батьківські збори не відвідує. З адміністрацією закладу та вчителями не спілкується (а.с.15-17).

З довідки № 90 від 19.05.2023 року виданої Кобижчанським старостинським округом Бобровицької міської ради вбачається, що ОСОБА_3 за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 не проживає з грудня 2021 року і по даний час (а.с.18).

Відповідно до витягу з протоколу №7 засідання Комісії з питань захисту прав дитини Бобровицької міської ради від 19.07.2023 року, беручи до уваги стан здоров`я ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , орган опіки та піклування не може прийняти висновок про доцільність/недоцільність позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.20-22).

Згідно акту обстеження житлово- побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 № 14-09/94 від 19.05.2023 року, родина проживає в АДРЕСА_1 , складається з подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та чотирьох онуків ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Сім`я мешкає в двоповерховому сучасному будинку. Оселя з комунальними зручностями, повністю мебльована, обладнана побутовою технікою. В приміщенні прибрано, охайно. Діти забезпечені власним простором, мають спальні місця, куточки школяра, ігрову зону. Діти доглянуті, під контролем дорослих. Забезпечені продуктами харчування.

Проблемою є відсутність батьківського догляду за дітьми. Мати ОСОБА_2 залишила родину у грудні 2021 року. Зі слів батьків проживає в Західній Україні разом із співмешканцем. Долею дітей не переймається. Їх навчанням та здоров`ям не цікавиться (а.с.32).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бобровицької міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням виконкому Бобровицької міської ради від 26.06.2025, беручи до уваги недостатність інформації щодо вагомих підстав для прийняття рішення про доцільність позбавлення батьтківських прав, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , стосовно її малолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають та виховуються у родині діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 .

Згідно ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч.ч.2, 4 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Частиною 2 ст. 164 СК України, передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Проте, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України (далі ПВСУ) в п.15 своєї Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, і тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. А це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними.

Пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Зазвичай попереджувальну роботу з батьками, не забезпечуючими виховання дітей, здійснюють в першу чергу органи опіки та піклування. Таку ж попереджувальну роботу мають право проводити й інші органи, зокрема служба у справах дітей. Суд також може бути органом, який здійснює профілактичні міри, оскільки у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків при розгляді справи про позбавлення батьківських прав з урахуванням характеру його поведінки, особистості й інших конкретних обставин, суд вправі відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав і попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. На це орієнтує п.18 вищезазначеної Постанови ПВСУ.

Таким чином, суд на стадії розгляду справи може застосувати міри збереження батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав повинно бути мірою, яка застосовується після того, як всі інші засоби впливу на батьків виявились безрезультатними.

Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання. А це означає, що він вперто та систематично, незважаючи на всі міри попередження продовжує не виконувати свій батьківський борг.

Як встановлено в судовому засіданні та, що підтверджується висновком органу опіки та піклування відповідачка ОСОБА_3 заперечує проти позбавлення її батьківських прав, оскільки вона підтримує з дітьми зв`язок, час від часу спілкується в телефонному режимі, має намір забрати доньок та сина на виховання у її родину. Умови проживання ОСОБА_2 є належними. У будинку чисто, є достатній запас продуктів харчування. На утриманні ОСОБА_2 перебуває двоє дітей, базові потреби яких задовольняються.

Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав розглянуто комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Бобровицької міської ради та не встановлено вагомих підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Комісією встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, проте, у діях матері прослідковується зацікавленість у збереженні родинних відносин зі своїми дочками та сином.

Згідно п. 16 Постанови ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо.

У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладено у численних постановах Верховного Суду: від 08.05.2019 у справі № 409/1865/17-ц (провадження № 61-4022св19); від 02.10.2019 у справі № 461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18); від 11.03.2020 у справі №638/16622/17 (провадження № 61-13752св19); від 13.04.2020 у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19); від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20).

Наведене також узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним у постанові Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462 св 20).

Аналізуючи вищевикладене, суд у даній справі встановив, що ставлення відповідачки до дітей не можна вважати зразковим чи належним. Разом із тим, встановлені судом фактичні обставини справи не містять відомостей про те, що стосовно відповідачки застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, або, що на орган опіки та піклування покладався обов`язок здійснювати контроль за виконанням матір"ю батьківських обов`язків, або, що мати притягувалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, при встановленні обставин справи, суд ретельно перевірив докази, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги і встановив, що їх недостатньо для того, щоб вдатись до крайнього заходу, а саме позбавити відповідачку батьківських прав. При цьому, позивачами не надано доказів винної поведінки матері дітей, оскільки ухилення від виконання батьківських обов`язків має бути умисним. Також, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що матір дітей є особливо неблагонадійною.

Разом з тим, враховуючи посилання позивачів на недостатнє спілкування матері з дітьми та відсутність батьківської уваги, суд доходить висновку, що таке є підставою для попередження відповідачки про можливе позбавлення її батьківських прав у разі подальшого невиконання нею батьківських обов`язків, так як на даний час позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей, оскільки позивачі не довели, та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері батьківських прав.

Суд наголошує на тому, що відсутність реальних змін у поведінці відповідачки, як матері щодо дітей протягом розумного строку після ухвалення судового рішення може стати підставою для ініціювання нового судового провадження про позбавлення її батьківських прав у майбутньому (постанова ВС у справі №640/13989/19 від 24 серпня 2022 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 164, Сімейного кодексу України, ЗУ «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року ст.ст. 10, 11, 15, 27, 31, 60, 215-218, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Бобровицької міської ради, як структурний підрозділ, орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Покласти на орган опіки та піклування Бобровицької міської ради Чернігівської області контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивачка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Третя особа - Служба у справах дітей Бобровицької міської ради, як структурний підрозділ - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бобровицької міської ради, 17400 вул. Незалежності, 46 м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області, .

Суддя Бобровицького районного суду Н.О.Булига