Справа №443/952/25
Провадження №2/443/648/25
РІШЕННЯ

іменем України

13 серпня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Городищенське в особі Ходорівської міської ради Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городищенське Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 014573, зареєстрованого 07.08.1996 року на ім`я « ОСОБА_3 »; визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 1,71 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014573 від 07.08.1996 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 1,71 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014573 від 07.08.1996 року. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014574 від 06.08.1996 року, що вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 . На момент смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги спадкування за законом був тільки він, оскільки чоловік покійної ОСОБА_4 помер швидше, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він у визначений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Жидачівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову № 115/2019 року, а 21.08.2019 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом відносно права на земельну частку (пай) розміром 2,14 умовних кадастрових гектари згідно сертифікату серії ЛВ № 014574 від 06.08.1996 року, що покійна успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 .

04.06.2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , однак нотаріус відмовив через відсутність у позивача оригіналу правовстановлюючого документа на ім`я померлої на земельну частку (пай), що знаходиться на території Отиневицької сільської ради і є спадковим майном.

Крім того, у свідоцтві про смерть прізвище матері позивача записано « ОСОБА_2 », а у довідці відділу №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 26.05.2025 року, прізвище власника паю зазначено « ОСОБА_3 », тобто є розбіжності у написанні прізвища власника сертифікату на право на земельну частку (пай).

За таких обставин він вимушений звертатися до суду із заявою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.07.2025 в порядку витребування доказів зобов`язати приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. в строк до 23 липня 2025 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №115/2019, яка заводилася після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.07.2025 приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. надіслано копію спадкової справи №115/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 24.07.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, від представника позивача адвоката Яременка І.О. надійшла заява, згідно якої останній просить розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву на позовну заяву, представник відповідача просить розглянути дану справу за відсутності їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 08.08.2025, є дата складення повного тексту судового рішення 13.08.2025.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його матір`ю вказана ОСОБА_3 (а.с.40).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , 15.03.1986 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10, 41).

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній зареєстрований у АДРЕСА_1 , з 01.12.1973 року (а.с.6-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим Отиневицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 17.01.2006 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 1,71 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014573 від 07.08.1996 року (а.с.16)

Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 2,14 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014574 від 06.08.1996 року, що вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 (а.с.13-15).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №470 від 16.07.2019, ОСОБА_2 дійсно проживала до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Городищенське Жидачівського району Львівської області. На день смерті в даному дворі проживали, син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .. У виконкомі Отиневицької сільської ради від ОСОБА_2 заповіт не посвідчувався (а.с.31).

Оскільки заповіту ОСОБА_2 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщиниі не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 був тільки позивач.

З метою оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С. із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №115/2019 (а.с.37, 33-47).

При цьому як видно із матеріалів спадкової справи №115/2019 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 звертався тільки позивач.

21.08.2019 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом відносно права на земельну частку (пай) розміром 2,14 умовних кадастрових гектари згідно сертифікату серії ЛВ № 014574 від 06.08.1996 року, що ОСОБА_2 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 (а.с.13)

Однак, постановою від 04.06.2025 приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Медвідь Н.С., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Ходорівської міської ради (колишньої Отиневицької сільської ради) Стрийського (колишнього Жидачівського) району, Львівської області (а.с.18).

Крім того, позивачем самостійно виявлено, що наявні певні розбіжності у правовстановлюючих документах та свідоцтві про смерть спадкодавця, а саме у написанні прізвища ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Як вбачається із довідки Ходорівської міської ради №128 від 30.06.2025, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Городищенське Жидачівського району Львівської області та ОСОБА_3 , на яку зареєстровано частку (пай) серії ЛВ №014573 від 07.08.1996 року, одна і та ж особа (а.с.50).

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами, та показами свідків достатньо стверджується факт належності ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №014573 від 07.08.1996 року, зареєстрованого на ім`я « ОСОБА_3 », а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка стверджує, що правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено.

Доказом того, що покійна ОСОБА_2 отримала право на середню земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014573, зареєстрованого 07.08.1996 року, реєстраційний номер 111, площа земельної ділянки 1,71 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 03.0.199 р. №425, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №1238/15-25 від 26.05.2025 року (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування вищезазначеною земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_2 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема, у зв`язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Отиневицької сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Городищенське Жидачівського району Львівської області, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 014573, зареєстрованого 07.08.1996 року на ім`я « ОСОБА_3 ».

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) на території Отиневицької сільської ради, площею 1,71 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №014573 від 07.08.1996 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С.І. Сливка