УХВАЛА

28 липня 2025 року

м. Київ

справа № 752/9937/16-ц

провадження № 61-8197ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романишена Романа Миколайовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської державної адміністрації, Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), Департамент містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації, Київська міська прокуратура, про захист прав власності та

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Романишена Р. М. на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, а підстави для його поновлення необхідно визнати неповажними, з огляду на таке.

12 березня 2025 року Київським апеляційним судом ухвалено оскаржувану постанову, датою складення повного тексту зазначено 31 березня 2025 року, останнім днем звернення з касаційною скаргою є 30 квітня 2025 року.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) встановлено, що надання загального доступу до оскаржуваної постанови надано 03 квітня 2025 року.

01 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Романишен Р. М. вперше подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року в цій справі.

Також адвокатом Романишеним Р. М. було подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що ОСОБА_1 не отримувала копії повного тексту оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, оскільки в матеріалах справи неправильно зазначено її адресу. Вказував, що про існування оскаржуваної постанови апеляційного суду ОСОБА_1 дізналась з ЄДРСР 03 квітня 2025 року.

19 травня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме:

- для надання суду заявницею нової редакції касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформленої відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, із зазначенням учасників справи (згідно з судовими рішеннями, тексти яких внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень у цивільній справі № 752/9937/16-ц), із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї (цих) підстави (підстав);

- для надіслання заявницею до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, у якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази;

- для доплати заявницею судового збору за подання касаційної скарги.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Романишен Р. М. надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, в якій також заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, надав доказ доплати судового збору за подання касаційної скарги.

Проте 04 червня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявниці, оскільки недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 19 травня 2025 року, не були усунуті в повному обсязі.

Звертаючись вдруге з касаційною скаргою, представник ОСОБА_1 - адвокат Романишен Р. М. обґрунтовує поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження тим, що ОСОБА_1 13 червня 2025 року була подана до Київського апеляційного суду заява про видачу довідки про надсилання на її адресу повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року.

Листом Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року № 06.2-01/858/2025 повідомлено про те, що відповідно даних Електронно-реєстраційної контрольної картки було створено супровідний лист про направлення на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) копії постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року.

Однак в цьому листі суду відсутні дані щодо фактичного відправлення на адресу ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.

Вважає вказану обставину такою, що підтверджує обставини поважності причин пропуску заявницею строку касаційного оскарження постанови апеляційного суду.

Крім того зазначає, що лише 27 червня 2025 року, після надсилання адвокатського запиту до суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 було отримано оскаржувану постанову, що в котрий раз підтверджує поважність пропуску строку для подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

У висновку Верховного Суду в постанові від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) зазначено, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, в разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2020 року в справі

№ 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року в справі № 560/14349/23 зазначено, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що згідно з листом Київського апеляційного суду від 19 червня 2025 року № 06.2-01/858/2025 дані щодо фактичного направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року відсутні.

Відповідно до листа Київського апеляційного суду від 24 червня 2025 року № 752/9937/16-ц/135292/2025 на адресу ОСОБА_1 було направлено копію постанови Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, яку відповідно до інформації з трекінгу Укрпошти заявницею було отримано 27 червня 2025 року.

Проте слід зазначити про те, що ОСОБА_1 знала про результат розгляду справи № 752/9937/16-ц Київським апеляційним судом, оскільки 01 травня 2025 року вперше подала касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, яку ухвалою Верховного Суду від 19 травня 2025 року залишено без руху та ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2025 року визнано неподаною та повернуто заявниці.

Вдруге з касаційною скаргою заявниця звернулася 27 червня 2025 року.

Тому не заслуговують на увагу доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження щодо того, що ОСОБА_1 отримала копію повного тексту постанови лише 27 червня 2025 року, оскільки ці обставини були предметом дослідження Верховним Судом при вирішенні питання про прийняття касаційної скарги, поданої 01 травня 2025 року.

Верховний Суд виснував, що заявниця не подала доказів на підтвердження поважності пропуску строку на касаційне оскарження та не усунула недоліки касаційної скарги. Ці висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 04 червня 2025 року при розгляді вказаної касаційної скарги переглянуті вже бути не можуть.

Заявниця не наводить підстав неможливості своєчасного оскарження постанови апеляційного суду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У зв`язку з тим, що підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.

Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Касаційну скаргу слід залишити без руху, заявниці надати строк для подання нового клопотання (заяви) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням інших підстав для його поновлення.

Суд роз`яснює, якщо у зазначений строк заявниця не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень із наведенням інших підстав для його поновлення, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Керуючись статтями 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені в касаційній скарзі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романишена Романа Миколайовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2025 року залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік