Справа № 750/4292/25
Провадження № 2/750/1561/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

суддіСупруна О.П.,
секретар за участю ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Березовського О.Д., представника відповідачки адвоката Комаси О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 750/4292/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

у с т а н о в и в :

28.03.2025 позивач через адвоката Березовського О.Д. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідачки, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 у справі № 750/13609/24 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 до 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що з моменту винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів змінилися його матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я. ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася ще одна дитина ОСОБА_5 . Дружина позивача перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому за утримання сім`ї відповідає позивач. Крім того, у позивача погіршився стан здоров`я, а саме в нього діагностовано ОСОБА_6 грижу та зміщення носової перетинки, які потребують хірургічного втручання та подальшої реабілітації, що в свою чергу тягне за собою витрати на лікування. Також позивач зазначає, що ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дитиною на даний момент перебуває за кордоном, де отримує матеріальну допомогу. Позивач уважає, що для забезпечення потреб неповнолітньої дитини ОСОБА_4 сплачує достатню суму коштів, тому просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу), оскільки вказані вище обставини є підставою для зменшення розміру аліментів.

Ухвалою судді від 01.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.05.2025.

28.04.2025 представником відповідачки адвокатом Комасою О.В. засобами поштового зв`язку подано відзив, у якому він позов не визнає та просить відмовити в задоволенні, мотивуючи це відсутністю доказів на підтвердження погіршення стану здоров`я, а отже і матеріального стану позивача. Наявність у позивача іншої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання старшої дитини. Крім того позивачем не надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 , перебуваючи за кордоном, отримує фінансову допомогу.

09.05.2025 представником відповідачки засобами поштового зв`язку подано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а також про відкладення судового засідання.

12.05.2025, за клопотанням представника відповідачки, підготовче судове засідання відкладено на 05.06.2025.

05.06.2025 клопотання представника відповідачки про відкладення підготовчого засідання залишено без задоволення, ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 14.07.2025.

14.07.2025 розгляд справи відкладено до 04.08.2025 за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідачки відмовити в його задоволенні.

Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.06.2015, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.09.2021 у справі № 750/8247/21 було розірвано (а.с. 9).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 у справі № 750/13609/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

28.09.2024 ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7 (після укладення шлюбу ОСОБА_8 ) (а.с. 11), від якого вони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Позивач на даний час працює в Головному управлінні Державної служби з надзвичайних ситуацій в Чернігівській області на посаді сапера-оператора відділення механізованого розмінування аварійно-рятувального загону частини піротехнічних робіт підводного та гуманітарного розмінування.

Починаючи з листопада 2024 і по теперішній час із заробітної плати позивача щомісячно здійснюються відрахування аліментів за рішенням суду, заборгованості по аліментам він не має.

У середньому розмір аліментів, який ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_3 , складає 9 102,96 грн на місяць. Такий розмір аліментів позивач уважає завищеним, оскільки вказана сума перевищує 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та для забезпечення потреб малолітньої доньки достатнім є 1/8 частина від його заробітку.

Як убачається з картки особи, яка підлягає щорічному періодичному медичному огляду від 28.11.2024 ОСОБА_2 має зміщену носову перетинку без порушення носового дихання та пупкову килу (а.с. 17).

Згідно із консультаційним висновком спеціаліста від 07.02.2025 ОСОБА_2 має пупкову грижу розміром 1,5 см. (а.с. 18).

Крім того, позивач надав копії медичних документів та квитанцій, які свідчать про те, що він неодноразово звертався за медичною допомогою для сина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 48, 62-68).

Відповідачка надала до суду копії платіжних інструкцій, які підтверджують, що вона витрачає додаткові кошти на утримання дитини ОСОБА_4 , яка проживає разом з нею (а.с. 53, 54).

Середня заробітна плата позивача за період з грудня 2024 року по травень 2025 року становила 37 094,95 грн (копія довідки про доходи від 09.05.2025 № 04-06/71).

Позивач зазначив, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1/8 частини його заробітку буде достатнім для утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, зміни його сімейного стану, а саме перебуванням на його утриманні сина та дружини.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини сьомої статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз положень статті 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Погіршення стану здоров`я платника аліментів також є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання різних підстав для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі встановлено, що після винесення судового наказу Деснянським районним судом м. Чернігова 27.09.2024 про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_11 , сімейний стан та матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_3 в іншому шлюбі сина ОСОБА_12 , а також погіршення стану здоров`я позивача, що згідно із положеннями статті 192 СК України є підставою для зміни розміру стягуваних з позивача аліментів.

Вищевказана обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такому положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібні правові висновки щодо застосування вказаної норми СК України викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 у справі № 6282/2454/22, від 08.01.2025 № 567/1462/23.

Отже, у даній справі встановлено наявність таких підстав для зміни розміру аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 , як зміна сімейного стану, а також погіршення здоров`я позивача.

Із огляду на викладене, не є слушними доводи відзиву про те, що факт народження ще однієї дитини у платника аліментів не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану, оскільки народження ще однієї дитини спричинило зміну матеріального стану позивача, адже зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Сімейний стан платника аліментів змінився, що у відповідності до наведених вище положень Сімейного Кодексу є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. Також встановлено і погіршення стану здоров`я платника аліментів.

Разом із тим, суд не уважає ступінь погіршення здоров`я позивача та стан здоров`я його сина ОСОБА_12 такими, що дають достатні підстави для зменшення розміру стягнутих на утримання малолітньої ОСОБА_4 аж до 1/8 частки заробітку (доходу) позивача, тому доходить висновку про часткове задоволення позову та зменшення розміру аліментів до 1/6 частки його заробітку (доходу), що забезпечить, ураховуючи рівень доходів платника аліментів, право дитини, на утримання якої стягнуто аліменти, на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Як убачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, ОСОБА_2 просить не стягувати з відповідачки сплачений ним при подачі позову судовий збір та не заявляє про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Натомість, відповідачка просить компенсувати їй за рахунок позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI установлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.062021 у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність;

3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №922/1964/21 від 16.06.2022 констатувала, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Що ж до доведення неспівмірності у випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Правничу допомогу відповідачці надавав адвокат Комаса О.В. на підставі договору б/н про надання правничої допомоги від 08.04.2025, пунктом 4.2 якого встановлена сума гонорару в розмірі 10 000,00 грн.

Оплата відповідачкою послуг адвоката підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 06-02 від 08.04.2025.

Ураховуючи вищевказане, часткове задоволення позову, складність справи, її значення для сторін, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість та тривалість судових засідань, тривалість розгляду справи судом, суд визначає витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Комасою О.В., у сумі 4 000,00 грн, що відповідатиме критеріям їх дійсності, необхідності, обґрунтованості та розумності їх розміру.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2024 у справі № 750/13609/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4 000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень 00 копійок) у відшкодування витрат по оплаті правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя