Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/36/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

05 серпня 2025 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді - Павленка Р.М.

за участі:

секретаря - Папенко О.О.;

представника позивача - Памірський М.А. (не з`явився);

відповідача - ОСОБА_1 (не з`явився);

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Ржищів Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 60457,48 грн; також позивач просив стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

У своїй позовній заяві позивач свої вимоги мотивував тим, що 04.04.2023 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗПОЗИКА») було укладено кредитний Договір №463024-КС-001 про надання кредиту.

ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позику грошові кошти в розмірі 10 000 грн., шляхом перерахування на банківську карту Позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується інформаційною довідкою.

04.07.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору № 463024-КС-001 про надання кредиту від 04.04.2023 шляхом обміну електронними повідомленнями.

Факт надання банком позичальнику кредитних грошових коштів відповідно до умов Кредитного договору підтверджується копією Інформаційної довідки від 21.01.2025.

Відповідач у судовому засіданні 29.04.2025 визнав борг по тілу кредиту, але заперечував заборгованість по процентах.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 05.02.2025 Ржищівського міського суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Постановив витребувати в АТ «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04082, місто Київ, вул. Автозаводська, 54/19) докази, що становлять банківську таємницю, а саме:

- письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 );

- письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 04.04.2023 (дата видачі кредиту) по 02.07.2024 (дата закінчення терміну кредитування).

07.02.2025 до суду надійшла копія Довідки від відповідача про те, що він дійсно проходить військову службу, за мобілізацією на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти у військовій частині НОМЕР_3 з 13.08.2024 по теперішній час, видана від 29.08.2024 №486 за підписом начальника штабу військової частини Валерія Турчиняка.

07.02.2025 зареєстровано повідомленя від відповідача, про те що він 06.02.2025 побачив повідомлення про виклик до суду о 19:30, доставлено повідомлення було о 14:32, а судовий розгляд мав бути о 11:30.

17.02.2025 судова повістка та ухвала відповідачу не вручені, надійшла довідка від АТ Укрпошта про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

03.03.2025 Заява від представника позивача - адвоката Памірського М.А. про розгляд справи без участі позивача, також він не заперечує щодо заочного рішення.

06.03.2025 Заява від відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

06.03.2025 Заява від відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку із зверненням до адвоката.

06.03.2025 складено акт про те, що поштовим відділенням м. Ржищів від 13 лютого 2025 конверт адресований ОСОБА_1 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» було розкрито та вилучено для вручення, а саме: копію ухвали від 05 лютого 2025 по справі за №374/36/25.

06.03.2025 Судовий розгляд було перенесено в зв`язку з неявкою сторін.

12.03.2025 до Ржищівського міського суду Київської області надійшла відповідь від АТ «Універсал Банк» надіслана до Ржищівського міського суду Київської області, згідно якої повідомлено, що банком було ініційовано детальну перевірку та надіслано витребовувану інформацію.

01.04.2025 Заява від відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку із перебуванням на військовій службі та зверненням до адвоката.

Додаток до Заяви відповідача: довідка від 04.03.2025, видана командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_2 , про те що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в військовій частині НОМЕР_4 .

01.04.2025 Судовий розгляд було перенесено в зв`язку з неявкою сторін.

01.04.2025 Розписку, повістку про виклик до суду на ім`я ОСОБА_1 про з`явлення до Ржищівського міського суду Київської області на 12:30 хв. 29.04.2025, відповідач підписав особисто.

29.04.2025 Згідно протоколу судового засідання №4444382 було розпочато слухання справи за відсутності представника позивача, відповідач був присутній особисто, суд на місці ухвалив у звязку з залученням адвоката відкласти слухання справи на 03.06.2025 0 12:00 год. Відповідач під час судового розгляду визнав борг по тілу кредиту але заперечував заборгованість по процентах.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, клопотання про відеоконференцію не було.

03.06.2025 повідомлення від відповідача про те, що він не може бути присутнім в суді, так як він у відрядженні.

03.06.2025 Судовий розгляд було перенесено в зв`язку з неявкою сторін.

20.06.2025 Судовий розгляд було перенесено в зв`язку з неявкою сторін.

01.07.2025 Судова повістка відповідачу не вручена, надійшла Довідка від АТ Укрпошта про те, що адресат відсутній за вказаною адресою.

04.08.2025 повідомлення від відповідача про те, що він не може бути присутнім на судовому засіданні, тому що він служить в ЗСУ і зараз у відрядженні.

05.08.2025 Судовий розгляд було перенесено в зв`язку з неявкою сторін.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив протокольну ухвалу про заочний розгляд справи.

Обставини, встановлені судом.

04.04.2023 ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №463024-КС-001 про надання кредиту.

04.04.2023 ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферти) щодо укладення Договору № 463024-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

04.04.2023 ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону НОМЕР_5 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено.

Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором №463024-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором №463024-КС-001 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідач, через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил після отримання відповідачем від Кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання Кредиту в Особистому кабінеті Заявника розміщається Оферта, яка є пропозицією в розумінні ч.1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання Оферти Заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. Відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 463024-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора UA-1810, (направленого Позичальнику на номер телефону НОМЕР_6 вказаного Позичальником в Заявці) електронного повідомлення СМС - повідомлення.

Згідно з п.п. Правил Позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

Відповідно до п.1 Договору кредиту ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Відповідно до п. 2 Договору кредиту визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту згідно Графіку платежів.

Відповідно до п. 3 Договору кредиту, встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до умов Додаткової угоди сторони домовилися внести зміни в п.1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 02.07.2024».

Позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за Договором, станом на 04.07.2023 в розмірі 23 771, 84 грн., що включає:

-суму кредиту 9 650,80 грн.;

-проценти за користування кредитом 13 505,04 грн.;

-Комісія за надання кредиту 616 грн.

Враховуючи умови Додаткової угоди:

-Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить 58 823,36 грн.;

-Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 503,47 процентів.

5. Враховуючи п.1-п.3 Додаткової угоди сторони домовились внести такі зміни до Договору:

5.1. Викласти п.2.3. Договору в новій редакції, а саме: «2.3. Строк, на який надається кредит: 66 тижнів.».

5.2. Викласти п.2.4. Договору в новій редакції, а саме: «2.4. Процентна ставка за кредитом»:

-З 04.07.2023 до 29.08.2023 (включно) діє пільгова ставка 0,8729625% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 29.08.2023 (включно) процентна ставка становитиме 1,16395% в день;

-З 30.08.2023 1,16395% в день, фіксована.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 29.01.2025, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором №463024-КС-001 на загальну суму 6327,04 грн.

Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Відповідач не виконує належним чином свої обов`язки за Договором кредиту, у відповідача станом на 29.01.2025 утворилась заборгованість за Договором № №463024-КС-001 про надання кредиту в розмірі 60457,48 грн., складається з

-Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9650,80 грн.;

-Суми прострочених платежів по процентах - 50190, 68 грн.

Враховуючи визнання відповідачем вищезазначених обставин та їх безумовне підтвердження в матеріалах позовної заяви, суд вважає доведеним, що 04.04.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства було укладено договір про споживчий кредит № 463024-КС-001.

У цей же день відповідач ознайомився та підписав графік платежів за договором, паспорт споживчого кредиту, які є додатками до кредитного договору № 463024-КС-001 від 04.04.2023 та містять вичерпну інформацію щодо специфікації кредитного продукту, що був наданий відповідачеві.

Зі змісту Розділів 1, 2 кредитного Договору № 463024-КС-001 від 04.04.2023 вбачається, що сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 10000 грн. 00 коп.; спосіб надання кредиту безготівковий переказ на електронний платіжний засіб відповідача; строк кредитування 16 тижнів з 04.04.2023 по 25.07.2023; одноразова комісія за надання кредиту у розмірі 1500 грн. 00 коп.; фіксована знижена процентна ставка у день 1,16395000, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12297,45%, позичальник не має права продовжувати строк (термін) кредитування або строк (термін) виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до кредитодавця у паперовій формі або в електронній формі.

Таким чином, 04.04.2023 між позивачем та відповідачем виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.

Згідно із банківськими виписками від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період з 04.04.2023 - 30.04.2023, судом підтверджено, що позивач своє зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши у розпорядження відповідача кредит у сумі 10 000 грн. 00 коп. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на платіжний засіб.

У свою чергу, з розрахунку заборгованості судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів та комісії у повному обсязі не виконав, здійснивши лише часткове погашення заборгованості тіло кредиту у загальній сумі на 6 327 грн. 04 коп., згідно з кредитним Договором № 463024-КС-001 від 04.04.2023. Тим самим, відповідач також підтвердив існування зобов`язання перед позивачем.

04.07.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 463024-КС-001 про надання кредиту від 04.04.2023 шляхом обміну електронними повідомленнями.

Зі змісту пунктів 1, 3; 5,2 Пропозиції укласти Додаткову угоду №1 (оферта) від 04.07.2023, до Договору № 463024-КС-001 від 04.04.2023, вбачається, що сторонами було погоджено наступні умови кредитування: сума кредиту 9 650 грн. 80 коп.; проценти за користування кредитом 13 505 грн. 04 коп.; спосіб надання кредиту безготівковий переказ на електронний платіжний засіб відповідача; строк кредитування 66 тижнів (365 днів) з 04.07.2023 по 02.07.2024; одноразова комісія за надання кредиту у розмірі 616 грн. 00 коп.; пільгова ставка 0,8729625% в день з 04.07.2023 до 29.08.2023 (включно) якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі якщо строк прострочення чергового платежу у вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 29.08.2023 (включно) процентна ставка становитиме 1,16395% в день; з 30.08.2023 1,16395% в день фіксована; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 503,47%.

Внаслідок прострочення відповідач свого грошового зобов`язання утворилася заборгованість у загальному розмірі 60 457грн. 48 коп., з яких: 9 650 грн. 80 коп., заборгованість за тілом кредиту; 50 190 грн. 68 коп., заборгованість за процентами за користування кредитом.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За ст. 526 ЦК України:

1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ст. 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

При укладанні Кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст 634 ЦК України. Згідно з цією статтею ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно із ст. 1054 ЦК України:

1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст 12 ЗУ «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання:

-Електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

-Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-Аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою угодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін - пароль», або смс - коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіком і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

За ч. 2 ст 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із ч. 3 ст 11 ЗУ «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Електронний договір, украдений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Згідно із ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах ВС від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.

Відповідно до ст. 100 ЦПК України:

1.Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

2. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

3. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

4. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

5. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно із ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася

Згідно із абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

За ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно із положенями ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 53 ст. 1 ЗУ «Про платіжні послуги», переказ коштів без відкриття рахунку - платіжна послуга, що надається платнику з моменту переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача.

Згідно із п. 54 ст. 1 ЗУ «Про платіжні послуги», платіжна інструкція розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 4 ЗУ України «Про платіжні послуги», до фінансових платіжних послуг належать послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Переказ коштів без відкриття рахунку мають право здійснювати платіжні установи, які мають відповідну ліцензію Національного банку України, а не виключно банківські установи.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові ВС від 11.09.2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі (пункт 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, в редакції, чинній на момент вчинення відповідних правочинів або виникнення відповідних прав та обов`язків.

За Розділом 4 Положення № 254 визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити. Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

За абз. 2 п. 4.10. Положення №254, первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

За п. 5.1 Положення №254, інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Згідно із абз. 1 п. 5.3. Положення №254, Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Глава 11 Розділу ІІІ ЦПК України регулює порядок заочного розгляду справ у цивільному судочинстві.

Заочне провадження є особливим порядком розгляду та вирішення цивільної справи за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, позивач не заперечує проти такого вирішення справи та суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заочне провадження є додатковою гарантією позивачеві від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу, дотримання судами строків розгляду справи. Проте в окремих випадках розгляд справ у порядку заочного провадження не спрощує, а ускладнює процес та дає відповідачу можливість його затягнути, оскільки він має право на скасування заочного рішення судом, який його ухвалив, після чого справа розглядається в загальному порядку.

Згідно із ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №1357-IX від 30.03.2021 п. 15 ст. 14. викладено у новій редакції: Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-ІХ від 21.03.2024 п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в такій редакції:

«Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією РосійськоїФедерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля".

Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 абз. 1 п. 6 ЗУ «Про Соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» п. 15 ст. 14 викладено в такій редакції:

"15. Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля".

На законодавчому рівні поняття «військовослужбовець» закріплено у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, від 10.12.2008 № 1153/2008, ч. 5, громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Згідно із п. 3 ст. 9 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Оцінка судом аргументів сторін, доказів.

Суд за клопотанням представника позивача, витребував від АТ «Райфайзен Банк» докази, що становлять банківську таємницю та підтверджують здійснення перерахування кредитних коштів відповідачу.

Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

У свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем.

У зв`язку з наведеним суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, щофакт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умов кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом:

-тіло кредиту;

-проценти за користування кредитом ;

-комісія за надання кредиту.

Однак, згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 абз. 1 п. 6 ЗУ «Про Соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» п. 15 ст. 14 викладено в такій редакції:

"15. Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля".

Суд бере до уваги судову практику, викладену в постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 03.10.2024 у справі № 352/1156/24:

«Колегія суддів розглянула у відкритому судовому засіданні справу №352/1156/24 за апеляційною скаргою представника військовослужбовця на рішення Тисменицького районного суду, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з повернення боргів (позивач) до військовослужбовця (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням суду першої інстанції задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення за договорами позики з відповідача суми заборгованості, яка складається з основної суми боргу та відсотків.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача сум заборгованості за відсотками, його представник подав апеляційну скаргу.

Колегія апеляційного суду встановила, що відповідач з 2010 року і по даний час є військовослужбовцем Збройних сил України та виконував і виконує завдання із забезпечення національної безпеки та оборони, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням.

В період виконання умов кредитних договорів, а також станом на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, чого судом першої інстанції враховано не було.

Враховуючи вищенаведені обставини та наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що та обставина, що позивач не знав і нараховував заборгованість включно зі всіма складовими, а суд першої інстанції також ухвалював рішення, не маючи даних про вказані обставини, не спростовують права відповідача, як військовослужбовця, на гарантоване законом надання йому відповідних пільг.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги представника відповідача-військовослужбовця обґрунтованими, а тому рішення суду в частині стягнення з відповідача відсотків скасувала і ухвалила в цій частині нове рішення про відмову позивачу у задоволенні цієї частини його вимог.».

Суд вважає обставини справи, аналізовані у вищенаведеній постанові суду апеляційної інстанції, релевантними обставинам у цій справі.

Відповідач під час судового розгляду заперечував правомірність платежів по процентах 50 190, 68 грн, та платежів за комісією 616 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.

Судом встановлено, що частина позовних вимог ґрунтуються на неправомірності нарахування процентів за користування кредитом.

Щодо доводів про протиправність нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом у зв`язку з наявністю в нього правового статусу військовослужбовця.

Судом встановлено, що при поданні анкети-заяви на кредит № 463024-КС-001 від 04.04.2023, відповідач в анкетних відомостях не зазначив, про свій соціальний статус. Тобто, при укладенні кредитного Договору № 463024-КС-001 від 04.04.2023 та при укладенні Додаткової угоди №1 від 04.07.2023 (оферта) до Договору № 463024-КС-001 від 04.04.2023, відповідач не надав жодних відомостей про наявність у нього правового статусу військовослужбовця.

У свою чергу, суд звертає увагу, що в Україні з 17.03.2014 і по даний час діє особливий період, дана обставина є загальновідомою та такою, що відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції від 01.08.2021 року, що діяла на момент укладення кредитного Договору № 463024-КС-001 від 04.07.2023, - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Натомість чинна редакція ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Аналіз вищевикладених положень дає можливість зробити висновок, що пільги стосовно звільнення від нарахування процентів за користування кредитом мають не всі військовослужбовці, а лише ті, які підпадають під визначені у законі категорії. Категоріями військовослужбовців, які мають пільги щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: 1) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; 2) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 3) інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону.

У постанові ВС від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.09.2014 № 322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом абовійськовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.

На підтвердження наявності у відповідача пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідачем надано копію довідки від 29.08.2024 №486 за підписом начальника штабу військової частини ОСОБА_3 , про те, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу, за мобілізацією на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти у військовій частині НОМЕР_3 з 13.08.2024 по теперішній час, копію довідки від 04.03.2025, видана командиром військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_2 , про те, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в військовій частині НОМЕР_4 .

Таким чином, з наданих суду копій документів вбачається, що відповідач є: 1) військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону, тобто відноситься до категорії мобілізованих військовослужбовців.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що стороною відповідача доведено ті обставини, що відповідач підпадає під перелік чітко визначених категорій військовослужбовців, які відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають пільги на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. У зв`язку з цим підстави для застосування вказаних пільг судом встановлено, а відповідно нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштами є нікчемними.

У зв`язку з цим наданий розрахунок заборгованості відповідача зі сплати процентів за користування кредитом суд вважає неправильним та необґрунтованим, тому відсутні правові підстави для задоволення позову у цій частині.

Таким чином, протиправність нарахування процентів за користування кредитом та їх розміру знайшли своє підтвердження.

04.07.2023 між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору № 463024-КС-001 про надання кредиту від 04.04.2023.

Згідно з укладеним кредитним Договором про надання кредиту в п. 3 передбачено виплати за комісію: Комісія за надання кредиту 616 грн.

ЗУ «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII з (п. 4 ч.1 ст. 1 у редакції ЗУ від 20.09.2019 р. N 122-IX, який вводиться в дію з 19.01.2020 р.) ч. 1. ст.1 у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

4) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги .

Отже, загальні витрати за споживчим кредитом включають в себе комісії.

ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає пільги за виплати комісії.

Згідно із п 6. ст. 28 ЗУ "Про споживче кредитування": у разі прострочення споживачем у період з 1.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» Документ №3498-ІХ, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1-ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за прострочені платежі по процентах за Додатковою угодою №1 від 04.07.2023 до Договору № 463024-КС-001 від 04.04.2023 в розмірі - 50 190,68 грн, та суми заборгованості прострочених платежів за комісією в розмірі - 616,00 грн слід відмовити.

Надані позивачем докази в частині заборгованості за тіло кредиту, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Проте, позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та процентів, стягнути й заборгованість за комісією, пов`язану з наданням кредиту.

Згідно із ч. 1 - 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (п. 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно із додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

ЗУ «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення п. 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

У справі встановлено, що відповідно до п. 2.5. Додаткової угоди №1 до Договору №463024-КС-001 про надання кредиту від 04.04.2023, укладеної 04.07.2023, комісія, за надання кредиту - 616 грн 00 коп. У п. 3 Додаткової угоди вказано, що протягом строку дії договору тарифи та комісії за фінансовою послугою залишаються незмінними.

Суд звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія. Позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію, пов`язану з наданням кредиту, є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», у зв`язку з цим підстав стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії, пов`язаної з наданням кредиту, на суму 616,00 грн не має.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» судом встановлено, оскільки ця справа пов`язана з виконанням відповідача свого військового обов`язку та стосується його прав як військовослужбовця чи учасника бойових дій. Підстави для звільнення відповідача від сплати судового збору:

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:

12) військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків;

Висновок щодо застосування положень п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» лише в категоріях справ, які пов`язані з правовим статусом військовослужбовця та його прав як військовослужбовця, викладено в ухвалі ВП ВС від 11.09.2024 року у справі № 567/79/23.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що ціна позову складала 60457,48 грн, а позов задоволено до стягнення у сумі 9650,80 грн, судові витрати у вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, на підставі статей 526, 610, 611, 625, 1049, 1054 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №463024-КС-001 у розмірі:9 650,80 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят гривень вісімдесят копійок).

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , місцезнаходження: 03035, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, прим. 411;

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 12 серпня 2025 року.

Суддя Р.М.Павленко