Провадження №: 2/755/2135/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Катющенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та заборгованості по договору оренди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ФОП ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, у якому просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь 14 500 грн заборгованості по оренді за обладнання передане по Акту здачі-приймання обладнання №2 від 12.08.2021 по Договору оренди № ДОП 24-05/20214 від 24.05.2021; 10 391, 59 грн штрафну санкцію у вигляді подвійної облікової ставки НБУ; 5 800 грн - штрафну санкцію передбачену п. 9.2.3 Договору; 1 560,35 грн - інфляційного збільшення; 751,48 грн. - 3 % річних; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 160 500 грн компенсації за втрачене майно, передане по Акту здачі-приймання обладнання №2 від 12.08.2021 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021; стягнути з ОСОБА_2 на її користь правничу допомогу у розмірі 12 000 грн та судовий збір у розмірі 1 935,03 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.05.2024 між нею та відповідачем було укладено Договір оренди № ДОБ 24-05/2021. Відповідно до п.1.1-1.3 Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування, яке є об`єктом власності Орендодавця. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору. Згідно пункту 3.6 договору, підписання Акту прийому-передачі Сторони свідчать про факт і дату передачі обладнання Орендарю в оренду на умовах даного договору. Пунктами 4.1-4.3 Договору, встановлено, що початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, за який нараховується оренда плата, відраховується з дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі такого обладнання. Пунктам 6.1 Договору встановлено, що Орендар сплачує орендну плату шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок Орендодавця або сплати готівкою за весь строк користування орендованим обладнанням починаючи з дати підписання акту прийому- передачі обладнання в оренду згідно пункту 3.3 договору і закінчуючи датою підписання акту повернення обладнання Орендодавцю згідно п.5.1 договору або датою припинення/розірвання договору, якщо Акт прийому-передачі не підписаний Орендарем з його вини, або з моменту фактичного вилучення Орендодавцем орендованого майна.

24.05.2021 Орендодавцем передано Орендарю у відповідності до умов Договору по Акту здачі-приймання обладнання №1 від 24.05.2021 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021 обладнання загальною вартістю 2 200 грн; строк оренди з 24.05.2021 по 23.06.2021. Зазначене майно, на наступних умовах, передане в оренду за адресою: м. Київ, Русанівські сади, 3 лінія. Факт передання обладнання підтверджується Актом здачі-приймання обладнання №1 від 24.05.2021 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021. Надання послуг Орендодавцем підтверджується також низкою актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 24.05.2021; 23.06.2021; 23.06.2021; 09.08.2021; 23.07.2021; 07.08.2021. 07.08.2021 Орендарем повернуто обладнання Орендодавцю, про що складено Акт здачі-приймання обладнання №01 від 07.08.2021 по договору оренди №ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021. Орендна плата за Актом здачі-приймання обладнання №1 від 24.05.2021 по Договору оренди №ДОБ 24-05/2021 сплачено орендарем.

12.08.2021 Орендодавцем передано Орендарю у відповідності до умов Договору по Акту здачі-приймання обладнання №2 від 12.08.2021 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021 обладнання загальною вартістю 3 000 грн; строк оренди з 12.08.2021 по 11.09.2021. Зазначене майно, на наступних умовах передано в оренду за адресою м. Гостомель.

Факт передання обладнання підтверджується Актом здачі-приймання обладнання №2 від 12.08.2021 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021. Надання послуг Орендодавцем підтверджується низкою актів здачі-приймання робіт (надання послуг) від 12.08.2021; 11.09.2021; 11.10.2021; 10.11.2021; 10.12.2021; 09.01.2022; 08.02.2022; 10.03.2022; 31.03.2022; 30.04.2022; 26.05.2022; 25.06.2022; 25.07.2022; 24.08.2022; 23.09.2022; 23.10.2022; 22.11.2022; 22.12.2022; 31.12.2022; 21.01.2023; 20.02.2023.

Орендар всупереч приписам Договору не вчасно та не в повному обсязі вносив орендну плату за обладнання, яке передано за Актом здачі-приймання обладнання №2 від 12.08.2021 по Договору № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021 та починаючи з 20.09.2022 взагалі припинив вносити орендну плату. Заборгованість орендаря за оренду обладнання становить 14 500 грн.

20.02.2023 керуючись розділом 13 договору, Орендодавцем було здійснено спробу повернення обладнання, прибувши за місцем знаходження майна, було встановлено, що обладнання відсутнє за адресою, яка сторонами визначена в Акті № 2 від 12.08.2021 про що вказано в Акті здачі-приймання обладнання №02 від 20.02.2023 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021: «орендоване обладнання відсутнє на місці оренди, орендар чи його уповноважений представник не з`явились для здійснення повернення обладнання».

09.05.2024 керуючись пунктами 5.18. 5.26, 9.2.7 Договору, було направлено Претензію про стягнення заборгованості в розмірі 15 331.94 грн по Договору оренди № ДОП 24-95/2021 від 24.05.2021 та збитків у зв`язку зі втратою обладнання у розмірі 160 500,00 грн та Рахунок-фактура № ФОП-012 від 07.05.2024.

Відповіді на претензію позивачем отримано не було, заборгованість та збитки не сплачено відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2024 відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та заборгованості за договором оренди за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Вказану ухвалу суду разом із копією позовної заяви та додатками до неї відповідачем отримано не було, вказані документи повернулися до суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.04.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача фізичної особи-підприємства ОСОБА_1 - Шевчука Дмитра Ігоровича про розгляд цивільної справи за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та заборгованості по договору оренди, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.05.2025 визнано необґрунтованою заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Шевчука Дмитра Ігоровича про відвід судді Катющенко В.П. Заяву представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - Шевчука Дмитра Ігоровича про відвід судді Катющенко В.П., яка подана в межах розгляду цивільної справи № 755/10410/24, передано для її вирішення у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.05.2025 в складі головуючого судді Савлук Т.В., визнано необґрунтованою заяву представника позивача - адвоката Шевчука Д.І. про відвід головуючого судді Катющенко В.П. та відмовлено у задоволенні заяви представника позивача - адвоката Шевчука Д.І. про відвід головуючого судді Катющенко В.П.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву, позивачем інших заяв по суті справи подано не було.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

24.05.2021 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди № ДОБ 24-05/2021, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об`єктом власності Орендодавця.

Відповідно до п. 3.3 Договору № ДОБ 24-05/2021, при передачі Орендарю кожної одиниці обладнання або декількох одиниць обладнання, за цим договором сторони підписують Акт прийому - передачі, який є невід`ємною частиною Договору.

Згідно п. 4.2 Договору № ДОБ 24-05/2021, строк оренди обладнання за цим договором визначається в акті прийому-передачі одиниці такого обладнання.

Пункт 5.3 Договору № ДОБ 24-05/2021 передбачає, що строк оренди вважається закінченим, а обладнання таким, що підлягає поверненню Орендодавцю в строк визначений в Акті прийому-передачі, за яким таке обладнання передавалось в оренду.

Відповідно до п. 9.1 Договору № ДОБ 24-05/2021, у випадку затримки Орендарем внесення орендної плати на строк більше, ніж 5 діб, Орендодавець має право здійснити в односторонньому порядку заходи по припиненню користування обладнанням, вилучити обладнання, розірвати договір та вимагати стягнення неустойки за прострочку сплати згідно з законом та договором.

Згідно п.9.1.2 Договору № ДОБ 24-05/2021, Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої грошової суми за кожен день прострочки.

Відповідно до п. 9.2.3 Договору № ДОБ 24-05/2021, у випадку, якщо прострочка по оплаті орендної плати перевищує 15 календарних днів - Орендар додатково сплачує штраф у розмірі 40% від місячної орендної плати за кожне окреме порушення строків оплати по даному договору протягом всього строку дії договору.

Відповідно до п.9.2.7 Договору № ДОБ 24-05/2021, у випадку пошкодження (фізичного знищення) орендованого за Договором Обладнання Орендарем чи третіми особами, його втрати (викрадення) чи його деталей, в тому числі внаслідок недотримання Орендарем умов п. 8.1.12 даного Договору, Орендар, відшкодовує вартість Обладнання та його деталей, втрачених під час оренди, на основі додатково виставленого рахунку Орендодавцем і у відповідності з діючими ринковими цінами на нове обладнання, а також оплачує всі витрати, пов`язані з ремонтними роботами, придбанням нового обладнання, або відшкодовує втрачене Обладнання ідентичним, яке придбає сам Орендар у безспірному порядку. Відшкодування відбувається протягом десяти днів від дати події на підставі виставленого рахунку Орендодавця. Окрім цього Орендар сплачує на користь Орендодавця штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) % від вартості пошкодженого, втраченого (викраденою) орендованого за Договором Обладнання чи його деталей.

Відповідно до акта здачі-приймання обладнання №2 від 12.08.2021 на підставі договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021 було передано побутівку БТ 33/2 загальною вартістю майна 100 000 грн (вартість оренди 2 700 грн/ 30 діб) та два ліжка двох`ярусних загальною вартістю майна 7 000 грн (вартість оренди 300 грн/ 30 діб). Строк оренди з 12.08.2021 по 11.09.2021.

Актом здачі-приймання обладнання №02 від 20.02.2023 по Договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021 було встановлено, що орендоване обладнання відсутнє на місці оренди, орендар чи його уповноважений представник не з`явились для здійснення повернення обладнання.

21.01.2023 ОСОБА_2 було направлено лист-вимогу, щодо оплати боргу в строк до 29.01.2023, в протилежному випадку цей лист-вимога буде вважатися повідомленням про розірвання договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021. Лист залишився без відповіді.

08.05.2024 ОСОБА_2 було надіслано претензію про стягнення заборгованості в розмірі 15 331, 94 грн по договору оренди № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021 та збитків у зв`язку зі втратою обладнання у розмірі 160 500 грн. Претензія залишилась без відповіді.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату напевний строк.

Частиною 1 ст. 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Згідно ч. 1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 779 ЦК України наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини.

У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Статтею 782 ЦК України передбачено, що наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У ст.631 ЦК передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язався вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Станом на день звернення до суду з позовом умови договору відповідачем виконані не були.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Орендарем зазначені у договорі оренди зобов`язання щодо сплати вартості оренди та своєчасного повернення орендованого обладнання відповідно до умов договору, не виконані.

В силу ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки неустойка, заявлена на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається як подвійна плата за користування річчю за час прострочення і не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою ст. 549 ЦК України та ст.230 ГК України, до якої застосовуються положення ст. 551 ЦК України, то до неустойки у розмірі подвійної орендної плати, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, приписи ст. 551 ЦК України щодо можливості зменшення її розміру не застосовуються. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від №914/730/17 від 29.03.2018 р. та № 924/80/19 від 30.10.2019 р.,№924/599/19 від 07.04.2020 р.

За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про невиконання відповідачем умов укладеного Договору № ДОБ 24-05/2021, що свідчить про правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості у розмірі 14 500 грн; штрафної санкції у вигляді подвійної облікової ставки НБУ - 10 391,59 грн; штрафної санкції передбаченої п. 9.2.3 Договору - 5 800 грн; інфляційного збільшення - 1 560,35 грн; 3% річних - 751,48 грн, а також вимог про стягнення компенсації за втрачене майно в сумі 160 500 грн, оскільки загальна вартість втраченого майна становить 107 000 грн, а відповідно до п. 9.2.7 Договору № ДОБ 24-05/2021 від 24.05.2021, орендар має також сплатити на користь орендодавця штраф у розмірі 50% від вартості втраченого орендованого за Договором обладнання чи його деталей (тобто 53 500 грн). Таким чином загальна сума становить 160 500 грн.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та заборгованості по договору оренди.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених судових витрат на оплату правничої допомоги позивачем до суду надано: договір № 14/24 від 09.06.2024 про надання правничої допомоги, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та адвокатом Шевчуком Дмитром Ігоровичем; додаток № 1 до Договору № 14/24 про надання правничої допомоги від 09.06.2024; рахунок № 15 від 09.06.2024; платіжну інструкцію №80 від 10.06.2024 про сплату адвокату коштів в сумі 6 000 грн; акт приймання-передачі від 13.06.2024 про надання правової допомоги згідно Договору № 14/24 від 09.06.2024 на суму 6 000 грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1631841 від 11.06.2024; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - 12 000 грн; детальний опис надання послуг та здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги на суму 12 000 грн.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/92/15/15-ц визначено, що пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до детального опису надання послуг та здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди № ДОБ 24-05/2021 та збитків у зв`язку з втратою обладнання наданого в оренду: 1) підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи; формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій - 4 000 грн; 2) складання, оформлення позовної заяви, складання інших процесуальних документів - 4 000 грн; 3) представництво інтересів позивача у Дніпровському районному суді міста Києва - 4 000 грн.

Враховуючи наведене, встановлені судом під час судового розгляду обставини понесення витрат на правову допомогу, зважаючи, що розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження, яке не вимагало здійснення представництва інтересів позивача в суді, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн, які документально підтверджені наданими позивачем доказами.

Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 935,03 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 526, 610, 612, 626, 759, 760, 763, 764, 779, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 133, 134, 137, 141, 265, 274, 275, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про стягнення боргу та заборгованості по договору оренди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємцяОСОБА_1 заборгованість в розмірі - 14 500 грн; штрафну санкцію у вигляді подвійної облікової ставки НБУ у розмірі - 10 391,59 грн; штрафну санкцію передбачену п. 9.2.3 Договору у розмірі - 5 800 грн; інфляційне збільшення у розмірі - 1 560,35 грн; 3% річних у розмірі - 751,48 грн; компенсацію за втрачене майно у розмірі - 160 500 грн, а всього 193 503, 42 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємцяОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 935,03 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: