Справа № 204/2262/25
Провадження № 2/204/1996/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді Чапали Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Савченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У провадження Чечелівського районного суду м. Дніпра надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , відповідно до якої позивач просила стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на свою користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, у розмірі 114 679,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки розрахунку у сумі 29 939 грн. 42 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила про те, що вона перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова». З підприємства звільнилась 13 грудня 2024 року за власним бажанням. Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем їй не виплачувалася заробітна плата у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої за розрахунками позивача становить 114 679, 00 грн. Заборгованість по заробітній платі у вищевказаному розмірі позивачу відповідачем так і не виплачена в день звільнення. Крім того, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Зазначила, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки розрахунку. На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. 02 червня 2025 року від представника відповідача Новак К.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що причиною несвоєчасної виплати є факт наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасну виплату грошових коштів, а саме той факт, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» перебувало та перебуває зараз в тяжкому економічному стані, що спричинено фінансовою кризою в країні, розірванням контрактів, які складали питому вагу замовлень продукції, несе великі фінансові збитки. Звернув увагу, що протягом 2019-2023 рр. та на даний час підприємство працює в одноденному режимі роботи, що підтверджується наказом по підприємству про режим роботи. З 28.02.2022 року і до 01.09.2023 року підприємство знаходилось на простої, що підтверджується відповідними наказами. З січня 2023 року підприємство працює в одноденному режимі роботи. Окрім того, на думку відповідача, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду. Щодо стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, просив не стягувати його, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.

Також разом із відзивом на позовну заяву, представником відповідача надано довідку № 97/116 від 16 травня 2025 року, з якої вбачається, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за період з травня 2021 року по грудень 2024 року у загальному розмірі 105 847, 00 грн, у зв`язку із тим, що частина заборгованості була виплачена за листопад 2024 року 7058, 00 грн. та за вересень 2024 року 1816, 00 грн.

Одночасно із відзивом на позовну заяву, представником відповідача надано довідку № 97/117 від 16 травня 2025 року, з якої вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 протягом її роботи за останні два місяці на Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» становить 398, 31 грн. на день.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у Державному підприємстві «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», наказом № 1069-вк від 13.12.2024 року звільнена за власним бажанням, згідно зі ст. 38 КЗпП України.

Звернувшись до суду позивач зазначила, що відповідач не виплачував їй нараховану заробітну плату, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі та при звільненні відповідач не провів з ним розрахунок.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У частині 1 статті 116 КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Однак, відповідач при звільненні так і не провів з позивачем остаточний розрахунок та не виплатив позивачу нараховану їй заробітну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Разом з тим, відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану їй заробітну плату.

Відповідно до статті 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно з довідкою № 97/116 від 16 травня 2025 року, виданою Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний заводом ім. О.М. Макарова», вбачається, що Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» станом на 16 травня 2025 року має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за період з травня 2021 року по грудень 2024 року у загальному розмірі 105 847, 00 грн. (а.с. 25).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь позивача підлягає стягненню нарахована, однак не виплачена заробітна плата, у розмірі 105 847, 00 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розміру заробітної плати, яка повинна бути стягнута за рішенням суду шляхом негайного виконання, суд виходить з наступних розрахунків: розмір заборгованості по заробітній платі, який стягнуто судом 105 847,00 грн.; період стягнення дорівнює 24 повних місяців. Отже, розмір заробітної плати, який підлягає стягненню шляхом негайного виконання за один місяць становить: 105 847,00 грн. / 24 = 4 410,29 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 29 939, 42 грн.

Згідно із розрахунку позивача, заробітна плата за жовтень 2024 року складає 6 767, 00 грн., за листопад 2024 року складає 7058, 00 грн., загалом заробітна плата за два місяці дорівнює 13 825, 00 грн., отже, середньоденний заробіток дорівнює 13 825, 00 грн./46 робочих днів = 300 грн. 54 коп.

Позивач зазначила, що середній заробіток за весь час затримки станом на 24.02.2025 складає 300 грн. 54 коп.*73 дня (період не виплати заробітної плати) = 21 939 грн. 42 коп.

У той же час судом встановлено, що згідно з довідкою № 97/116 від 16 травня 2025 року, виданою Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», вбачається, що відповідачем було виплачено позивачу за листопад 2024 року 7058, 00 грн. та за вересень 2024 року 1816, 00 грн.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно довідки 97/117 від 16 травня 2025 року, виданою Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова», вбачається наступне:

- загальна кількість робочих днів в жовтні та листопаді 2024 року 42 робочих днів.

- загальна заробітна плата за жовтень та листопад 2024 року складає 16 729, 17, 00 грн. (8007, 11 грн. + 8 722, 06 грн.)

Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача, обчислена відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, складає 398, 31 грн. (16 729, 17/42 = 398, 31).

Відповідно до ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені обраховується не більше як за шість місяців.

Враховуючи що позивач просить стягнути середній заробіток за 73 дні, а тому загальна сума компенсації складає 398, 31 х 73 день = 29 076,63 грн. середнього заробітку за весь час затримки.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 13.12.2024 року по 27.02.2024 року включно складає 29 076, 63 грн. (398, 31 грн. х 73 дні = 29 076, 63 грн.).

За таких обставин суд приходить до висновку, що з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 29 076, 63 грн., а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строку на звернення до суду з даним позовом, суд зазначає наступне.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених цієї статті (ч. 1 ст. 233 КЗпПУ).

Частиною 2 статті 233 КЗпПУ визначено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач звільнилася з підприємства відповідача 13 грудня 2024 року, тоді як власне письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні з підприємства у вигляді повідомлення про не виплачену заробітну плату їй було видано лише 13.12.2024 року. З позовною заявою остання звернулася до суду 27 лютого 2025 року, тобто у визначений ст. 233 КЗпП України строк. Таким чином, доводи представника відповідача про пропущення позивачем строку на звернення із вказаною вимогою до суду є необґрунтованими та такими, що спростовані матеріалами справи.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволені на суму 105 847, 00 грн. та позивач була звільнена від сплати судового збору за цими позовними вимогами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп. (105 847, 00 х 1%).

На підставі ст. ст. 47, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 279, 352, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ЄДРПОУ - 14308368) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 105 847,00 грн. (сто п`ять тисяч вісімсот сорок сім) гривень (нуль) копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 29 076, 63 грн. (двадцять дев`ять тисяч сімдесят шість) гривень (шістдесят три) копійки.

Стягнути з Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод імені О.М. Макарова» (місцезнаходження: 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ЄДРПОУ - 14308368) судовий збір у розмірі 1 211, 20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень (двадцять) копійок на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, у розмірі 4 410,29 грн. (чотири тисячі чотириста десять) гривень (двадцять дев`ять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя