Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2025 Справа №607/9636/25 Провадження №2/607/3224/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 , просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вселення та заміни замків та зобов`язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні квартирою.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками трикімнатної квартири загальною площею 79,1 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/2 частині кожний. ОСОБА_4 оформив довіреність від 24.02.2025, якою уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси. Відповідач чинить перешкоди Позивачу у праві користування квартирою. Зокрема, вчинення таких перешкод проявляється у заміні Відповідачем замка квартири і, відповідно, неможливості Позивачем нею користуватися та потрапити у неї.

Відповідач через свого представника надала суду відзив на позов у якому заперечила проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що вона з позивачем, який є її колишнім чоловіком, є співвласниками (у рівних частках) квартири АДРЕСА_2 . Погоджується, що чоловік може користуватися їх квартирою, розпоряджатися нею і володіти. З цього приводу ніколи не виникало суперечок чи непорозумінь. 5 серпня 2022 року вона, на той час із чоловіком (позивачем) та донькою виїхали з України. До цього часу ОСОБА_6 на територію України не повертався та знаходиться в Англії. Шлюбні відноси між ними припинилися. З часу виїзду позивачка та донька неодноразово приїздили додому. Вважає, що долучені докази до позову не мають відношення до надуманого предмета спору, не підтверджують викладених у позові обставин та взагалі мають сумнівне походження.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, викладених у заявах по суті.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.

З інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.03.2025 №417428459, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є власниками по частці квартири АДРЕСА_2 (а.с. 55).

Як видно із довіреності від 24.02.2025 яка посвідчена нотаріусом Вільямом Фурсемом, призначеного займатися юридичною практикою на території Англії та Уельсу, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 представляти його інтереси перед третіми особами.

З інформації Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 24.04.2025 (а.с.9,10) видно, що 28.03.2025 о 10:59 надходило повідомлення від ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 невістка ОСОБА_5 поміняла замок у квартиру. Заявник має доручення на право користування квартирою від сина, який є співвласником.

Також, як видно із протоколу огляду та фіксації адвоката неможливості доступу до житлового приміщення від 07.05.2025 (а.с. 11), адвокат Молень Р.Б. в присутності інших осіб, встановили, що 05.05.2025 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 здійснив спробу увійти до квартири за адресою: АДРЕСА_1 шляхом відкривання дверей за допомогою наявного у нього ключа, однак ключ не підійшов.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав . Власність зобов`язує . Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини першої третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка є співвласниками по трикімнатної квартири загальною площею 79,1 кв м за адресою: АДРЕСА_1 .

Домовленості між сторонами про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, досягнуто не було.

Також, як з`ясовано судом, доступу до квартири позивач не має, оскільки відповідачем замінено вхідні замки, що підтверджується зверненням у поліцію (а.с. 9,10) та протоколом огляду та фіксації (а.с. 11) та не спростовано відповідачем.

У судовому засідання представник позивача пояснив, що син уповноважив його взяти у квартирі паспорт та його особисті речі, перевірити показники та справність лічильників для оплати комунальних послуг, оскільки ОСОБА_4 , як власник несе обов`язок щодо утримання нерухомого майна. Однак, наявний у нього ключ від квартири, який він раніше використовував для того щоби відімкнути її, не підходив.

Тому, суд вважає доведеним, що у позивача є перешкоди у користуванні квартирою.

При цьому, суд враховує, що як позивачка так і відповідач фактично не проживають у вказаній квартирі та знаходяться за кордоном.

Отже, право позивача підлягає захисту.

Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Визначаючи спосіб захисту, суд вважає, що належним способом захисту буде - усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою шляхом передачі йому ключів від квартири.

Такий спосіб захисту повністю захистить права позивача, підтриманий у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 303/1613/16-ц та від 13.02.2023 у справі № 334/7307/20.

Позивачем не доведено необхідності заміни замків, за можливості отримати комплект ключів до квартири.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні квартирою, то суд зазначає, що така вимога спрямована на майбутнє, є ретроспективною, оскільки висловлює припущення, що відповідачка у майбутньому буде порушувати права позивачки. Разом із тим, такі припущення є передчасними, а тому така вимога до задоволення не підлягає.

Тому позов слід задовольнити частково.

Доводи відповідачки про те, що права позивача вона не порушує, спростовується дослідженими доказами, які свідчать про те, що представник позивача за допомогою ключа не може увійти до спільної квартири.

Враховуючи те, що частково задоволено одну вимогу немайнового характеру, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено, відповідачка не надала доказів того, що вона звільнена від спадати судового збору, в силу статті 141 ЦПК України із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 слід стягнути 605,60 (1211, 20/2) грн судового збору.

Відповідно до статтей 16, 321, 291 ЦК України, статтей 5, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. Усунути ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою шляхом передачі комплекту ключів від квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 605,60 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , адреса зареєстрованого місяця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк