Провадження № 2/591/2158/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Сумської міської ради в особі в.о.міського голови Кобзаря Артема Миколайовича, Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти»

про визнання протиправним та скасування розпорядження Сумського міського голови №333-к від 19 липня 2022 року, стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради в особі в.о. міського голови Кобзаря Артема Миколайовича, Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти» про визнання протиправним та скасування розпорядження Сумського міського голови №333-к від 19 липня 2022 року, стягнення середнього заробітку та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати і свої позовні вимоги мотивує тим, що його відповідно до Розпорядження Сумського міського голови №101-к від 22.02.2022 року «Про призначення ОСОБА_1 » з 22 лютого 2022 року як переможця конкурсу було призначено на посаду директора державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічнй центр професійно-технічної освіти». На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та на підставі витягу з наказу командира війської частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 року №12 міським головою було видано розпорядження №164-к від 18.04.2022 року «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку з призовом на військову службу» і його було увільнено від роботи з 22 березня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації зі збереженням місця роботи, посади та середньомісячної заробітної плати на період проходження військової служби. Згідно розпорядження Сумського міського голови №333-к від 19 липня 2022 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким передбачено припинення нарахування середнього заробітку працівникам, які увільнені від роботи на підставі частини третьої статті 119 КЗпП України, ОСОБА_1 припинено виплату середнього заробітку з 19 липня 2022 року. Позивач вважав, що відповідач зобов`язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, оскільки норма статті 119 КЗпП України є загальною нормою, а частина друга статті 57 Закону України «Про освіту» є спеціальною та стосується виключно педагогічних чи науково-педагогічних працівників, яким він є, а тому має право на отримання середнього заробітку за час перебування на військовій службі під час мобілізації на особливий період, а тому просить суд визнати протиправним та скасувати розпорядження Сумського міського голови від 19 липня 2022 року №333-к «Про зупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 » та стягнути з Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_1 , який проходить військову службу за призовом, середній заробіток з моменту припинення з 19 липня 2022 року по 23 грудня 2023 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд його задоволити.

Представники відповідачів в судовому засіданні: Сумської міської ради в особі в.о.міського голови Кобзаря Артема Миколайовича, Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти» проти позову заперечували, просять суд в позові відмовити. В судовому засіданні пояснили, що виплати позивачу ОСОБА_1 були припинені на підставі розпорядження Сумського міського голови №333-к від 19 липня 2022 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким передбачено припинення нарахування середнього заробітку працівникам, які увільнені від роботи на підставі частини третьої статті 119 КЗпП України. ОСОБА_1 припинено виплату середнього заробітку з 19 липня 2022 року. На даний час розпорядження не скасоване, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 відповідно до Розпорядження Сумського міського голови №101-к від 22.02.2022 року «Про призначення ОСОБА_1 » з 22 лютого 2022 року як переможця конкурсу було призначено на посаду директора державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічнй центр професійно-технічної освіти» (а.с.14).

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та на підставі витягу з наказу командира війської частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 року №12 міським головою було видано розпорядження №164-к від 18.04.2022 року «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку з призовом на військову службу» і його було увільнено від роботи з 22 березня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації зі збереженням місця роботи, посади та середньомісячної заробітної плати на період проходження військової служби (а.с.15).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2025 року за №2675/13/2166 старший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призивом під час мобілізації (а.с.148).

Згідно розпорядження Сумського міського голови №333-к від 19 липня 2022 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким передбачено припинення нарахування середнього заробітку працівникам, які увільнені від роботи на підставі частини третьої статті 119 КЗпП України, ОСОБА_1 припинено виплату середнього заробітку з 19 липня 2022 року (а.с.40).

Відповідно до листа «Сумського хіміко-технологічного центру професійно-технічної освіти» від 27.02.2024 року за №01-21/65 роз`яснено позивачу підстави припинення нарахування виплат середньомісячного заробітку з 19 липня 2022 року (а.с.19).

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другоюстатті 57 Закону України «Про освіту», частиною другоюстатті 44, частиною першоюстатті 54 і частиною третьоюстатті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту» (частина друга статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, чинній на час винесення спірного наказу).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» оголошено та проводиться загальна мобілізація.Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19 липня 2022 року, внесено зміни та у частині третій статті 119 КЗпП України слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про освіту» в редакції, чинній на час винесення спірного розпорядження, у разі захворювання педагогічного чи науково-педагогічного працівника, яке тимчасово унеможливлює виконання ним посадових обов`язків і обмежує можливість перебування у колективі осіб, які навчаються, або тимчасового переведення за цих чи інших обставин на іншу роботу чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за таким працівником зберігається попередній середній заробіток. У разі хвороби або каліцтва попередній середній заробіток виплачується до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави дійти висновку про те, що за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, зберігається попередній середній заробіток.

У постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 718/209/23 (провадження № 61-11879св23) зроблено висновок, що «на рівні КЗпП України не передбачено правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. Правила в статті 4 ЦК України, про пріоритетність його норм над приватно-правовими нормами інших законів, до вирішення колізій між КЗпП України та іншими законами не застосовується; у частині другій статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачені гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, зокрема, шляхом відсилання як до частини третьої статті 119 КЗпП України, так і до норм інших законів (зокрема, частина друга статті 57 Закону України «Про освіту»); Законом № 2352-IX не внесено зміни до інших законів, які передбачають гарантії для громадян України призваних на військову службу за призовом під час мобілізаціїі встановлені нормами інших законів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників). Тобто, для окремих категорій суб`єктів (зокрема, для педагогічних чи науково-педагогічних працівників) призваних на військову службу за призовом під час мобілізації збережено таку гарантію як попередній середній заробіток; в частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» міститься спеціальна норма щодо положень частини третьої статті 119 КЗпП України, оскільки поширюється на педагогічних чи науково-педагогічних працівників; спеціальна норма (частина друга статті 57 Закону України «Про освіту») має перевагу над загальною (частина третя статті 199 КЗпП України) нормою (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі загальна норма (частина третя статті 199 КЗпП України) не скасовує спеціальної норми (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Тому за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, зберігається попередній середній заробіток».

Законом України від 22 листопада 2023 року № 3494-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування надання та використання відпусток, а також інших питань», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, внесено зміни та у частині другій статті 57 Закону України «Про освіту» слова «чи проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» виключено.

Тобто з 24 грудня 2023 року за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, вже не зберігається попередній середній заробіток.

Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку про те, що у період до 24 грудня 2023 року за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, попередній середній заробіток зберігався, тобто позивач ОСОБА_1 мав право на отримання середнього заробітку до 23 грудня 2023 року.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18).

Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom) (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що згадана норма (стаття 13 Конвенції) гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом.

У даній справі порушенням права, на яке посилається позивач, є невиплата середнього заробітку особі, яка проходить військову службу за призовом під час мобілізації, тож ефективним способом захисту порушеного права є зобовязання відповідача відновити нарахування і виплату попереднього середнього заробітку позивача.

Отже, позовна вимога в частині визнання протиправними дій Сумського міського голови в частині зупинення нарахування середнього заробітку позивачу ОСОБА_1 не підлягає судовому розгляду, а питання правомірності чи неправомірності відповідних дій підлягають з`ясуванню в межах розгляду вимог про скасуваннярозпорядження Сумського міського голови від 19 липня 2022 року №333-к «Про зупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 ».

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 11 січня 2022 року у справі №904/1448/20.

Частинами першою, другою статті 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 Закону № 280/97-ВР).

Згідно із частиною другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частиною третьою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 53 і частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 44, частиною першою статті 54 і частиною третьою статті 63 Закону України «Про фахову передвищу освіту», частиною другою статті 46 Закону України «Про вищу освіту».

19 липня 2022 року набрав чинності Закон України від 01 липня 2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин», яким, зокрема, внесено зміни до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України щодо припинення збереження середнього заробітку працівникам, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення.

Натомість частиною другою статті 57 Закону України «Про освіту» за педагогічними та науково-педагогічними працівниками на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період зберігається попередній середній заробіток.

Будь-яких змін до Закону України «Про освіту» щодо припинення збереження попереднього середнього заробітку працівникам, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації або військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, не внесено.

Отже, частина друга статті 57 Закону України «Про освіту» щодо збереження за педагогічними чи науково-педагогічними працівниками попереднього середнього заробітку на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, чинна і має реалізовуватися в повному обсязі.

Аналогічні висновки викладені в листах Міністерства економіки України від 21 серпня 2022 року № 4711-06/60669-03 та Міністерства освіти і науки України від 06 вересня 2022 року № 1/10241-22.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 працював до проходження військової служби за призовом під час мобілізації директором державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічнй центр професійно-технічної освіти», є педагогічним працівником, а тому має право на збереження попереднього середнього заробітку на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації, а отже розпорядження Сумського міського голови від 19 липня 2022 року №333-к «Про зупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 » є незаконним та підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з Державним навчальним закладом «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти», який здійснює нарахування та виплату, а так як розпорядження Сумського міського голови від 19 липня 2022 року №333-к «Про зупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 » підлягає скасуванню, то на користь позивача необхідно стягнути з Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти»середній заробіток з моменту припинення з 19 липня 2022 року по 23 грудня 2023 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) задоволити частково.

Скасувати розпорядження Сумського міського голови від 19 липня 2022 року №333-к «Про зупинення нарахування середнього заробітку ОСОБА_1 ».

Стягнути з Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти»(проспект Свободи,38, м. Суми, Україна, 40024 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), який проходить військову службу за призовом, середній заробіток з моменту припинення з 19 липня 2022 року по 23 грудня 2023 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за весь час затримки виплати середнього заробітку по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Стягнути з Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти» (проспект Свободи,38, м. Суми, Україна, 40024 ) на користь держави - 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 серпня 2025 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО