Справа № 212/6568/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Майданик М. Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу, позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До суду звернувся представник позивача Мєшнік К. І. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судовий розгляд на 04.08.2025, а потім на 18.08.2025.
В обидва судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за її відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд, на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України, скористався своїм правом відкласти складення повного рішення.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.10.2019 року у розмірі 41 852,40 грн (заборгованість за наданим тілом кредиту) станом на 08.04.2025 та судових витрат у розмірі 3 028,00 грн судового збору.
Позов обґрунтував таким. 16.10.2019 року між позивачем та відповідачем підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 35 468,61 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, тобто Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а відповідач не своєчасно та не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання зі своєчасного їх повернення, в результаті чого станом на 08.04.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 41 852,40 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в повному обсязі.
Відповідач своїм правом на подання відзиву та участі в розгляді справи не скористався.
Досліджені докази. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.10.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» підписана Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (а. с. 16).
Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Зазначено, що ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок з визначеним номером на своє ім`я. Відповідач підписанням заяви підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір.
Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.
До кредитного договору позивачем додано Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank /Universal Bank, Умови надання Чорної картки monobank, паспорт споживчого кредиту чорної картки monobank (а. с. 17-28), з яких видно, що базова відсоткова ставка складає 3,1% в місяць, що нараховується за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період та 6,2% в місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості.
Як вбачається з Руху коштів по картці від 08.04.2025 (а. с. 11) та Довідок банку (а. с. 14-15), клієнту ОСОБА_1 відкрито банківський рахунок та видано картку № НОМЕР_1 ; 16 жовтня 2019 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в сумі 20 000,00 грн, який у подальшому було збільшено до 35 468 грн 25.02.2022 року.
Рух коштів по картці свідчить про використання відповідачем кредитних коштів (а. с. 11-13).
Відповідач в порушення вимог кредитного договору, свої зобов`язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за цим договором, не виконав, що потягло за собою виникнення простроченої заборгованості за кредитом.
За розрахунком позивача заборгованість ОСОБА_1 за Договором станом на 08.04.2025 року становить 41 852,40 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту); 0,00 грн заборгованість за відсотками; 0,00 грн заборгованість за пенею; 0,00 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання (а. с. 6-9).
Отже, судом встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за Договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. В свою чергу, поповнення кредитного рахунку, які проводив відповідач, свідчать про те, що відповідач усвідомлював, що винен банку кошти, які використовував з кредитного ліміту, отже, він розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому кредитних коштів.
Відповідачем не було надано до суду доказів на спростування розміру заборгованості перед Банком та не наведено власних розрахунків заборгованості.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин,який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Отже, суд вважає, що вказаний кредитний договір, який укладений в електронній формі, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з Розрахунком заборгованості залишок поточної заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 01.09.2023 становить 35 831,38 грн; залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 01.09.2023 становить 6 021,02 грн. Разом з тим в документі під назвою «Рух коштів по картці» від 08.04.2025 міститься інформація про те, що 24.03.2023 за результатами поповнення картки залишок після операції склав -34 791,50 грн (тобто борг); після цього є лише відомості про нарахування відсотків за кредитом першого числа кожного місяця аж до 01.09.2023, в результаті чого заборгованість зросла до - 41 852,01 грн. З цього суд робить висновок про те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту в загальному розмірі 41 852,40 грн містить не лише тіло кредиту, але й нараховані відсотки (хоча в підсумковій таблиці Розрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за відсотками зазначений як 0,00 грн а. с. 9 зворот).
У Поясненнях (а. с. 10) позивач зазначив, що сума 6 383,79 грн це овердрафт, який виник наступним чином. «Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.» У цих же Поясненнях позивач зазначив, що кредитний ліміт відповідача складає 35 468,61 грн. Документ під назвою «Рух коштів по картці» містить посилання на зменшення кредитного ліміту 25.02.2022 до 35 468 грн (а. с. 12 зворот). У Довідці позивача про розмір встановленого ліміту (а. с. 15) також зазначено про встановлену суму кредитного ліміту 35 468 грн. Оцінюючи усе наведене в сукупності, суд дійшов висновку про суперечливість наданої позивачем інформації та підтвердження самим позивачем у наданих Поясненнях того, що сума 6 383,79 грн не є тілом кредиту, а є нарахованими відсотками та неустойкою.
Враховуючи те, що кредитний ліміт відповідача, встановлений самим позивачем, становив 35 468 грн, суд спирається на Рух коштів по картці та зазначену заборгованість станом на 24.03.2023 в розмірі 34 791,50 грн, яка не перевищує розмір встановленого ліміту, та те, що після неї в документі зазначено лише про нарахування відсотків.
Суд також враховує засаду диспозитивності у цивільному процесі (ст. 13 ЦПК України), згідно з якою суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених особою вимог. Позивач заявив про стягнення саме тіла кредиту в розмірі 41 852,40 грн, розмір якого не підтвердився в процесі судового розгляду; про стягнення відсотків не заявив; заборгованість за порушення грошового зобов`язання (яка могла би містити вимогу зі стягнення неустойки) - заявлена 0 грн.
Отже, суд вважає, що є підстави для задоволення вимоги про стягнення тіла кредиту частково - в розмірі 34 791,50 грн. В іншій частині вимог слід відмовити.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, судовий збір належить стягнути з відповідача пропорційно до задоволених вимог позивача - в розмірі 2 566,13 грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за тілом кредиту за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.10.2019 в розмірі 34 791,50 (тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто одна гривня 50 копійок) грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 517,18 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», ідентифікаційний код 21133352, юридична адреса: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 25 серпня 2025 року.

Суддя: М. В. Швець