Справа № 134/1193/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 серпня 2025 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Хондожко ОСОБА_5 звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, де просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь, спричинену йому матеріальну та моральну шкоду в сумі 268851,72 грн. 72 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач посилається на те, 11 липня 2020 року о 10 год. 15 хв. на польовій дорозі сполученням між с. Гарячківка та с. Голубече Тульчинського району при проїзді повороту відбулось зіткнення між автомобілем «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та трактором ЮМЗ - 6, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Під час зіткнення він виконував маневр повороту ліворуч, а ОСОБА_6 виконував маневр повороту праворуч. Під час ДТІІ йому було спричинено наступні тілесні ушкодження: політравма- перелом вилично -орбітального комплексу та стінок гайморової пазухи зліва і з права зі зміщенням, множинний перелом верхньої щелепи, перелом кісток носа, перелом переділки носа, закритий перелом зовнішнього відростка лівої великогомілкової кістки без зміщення, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження висновком судово-медичної експертизи №62 від 22 вересня 2020 року було віднесено до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості , які призвели до довго тривалого розладу здоров`я, більше як 21 доба. Одразу після ДТП він був доставлений в Крижопільську ЦРЛ, але після обіду того ж дня в силу складності політравми його було доставлено у КП «Вінницька клінічна лікарня швидкої допомоги» у важкому стані. Там йому було проведено 9 операцій, проведено фіксацію відломків кісток вилично-орбітального комплексу титановою пластиною, виправлені в правильне положення кістки носа, видалені 13, Зі, 42, 43 зуби. З 18 липня 2020 року він був поміщений до відділення інтенсивної терапії з приводу оперативного втручання (повний перелік викладений в описовій частині вищезазначеного висновку СМЕ). За власний кошт змушений був купляти ліки, титанові пластини, проходити медичну діагностику, тощо. На лікування в Крижопільській ОЛІЛ та в КНП «Вінницька клінічна лікарня швидкої допомоги» ним витрачено 73010,18 гри. Факт ДТП 11 липня 2020 року внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224. Того ж дня було проведено огляд місця події, під час якого було зафіксовано сліди ДТП, складено схеми ДТП, проведено фотографування ДТП. Під час огляду місця події було зафіксовано основні докази доаварійного розташування транспортних засобів на дорозі. Зокрема, було виявлено сліди зсуву задніх коліс мого автомобіля, сліди задніх коліс трактора (зірваний грунт). Так, один слід заднього колеса автомобіля довжиною 1.1 м, починається на відстані 1,7 м від лівого краю дороги по напрямку його руху, інший довжиною 1,5 м розпочинається на відстані 1.7 м від правого краю дороги. Один слід тертя заднього колеса трактора (зірваний грунт) довжиною 1,7 м розташовується на відстані 1.45 м та 1.8 м від правого краю дороги по напрямку його руху, інший паралельний йому слід тертя довжиною 0,8 м розмішений на краю дороги по напрямку руху трактора. При цьому ширина проїжджої частини дороги становила 5 м. В ході досудового розслідування було проведено дві судові автотехнічні експертизи з метою встановлення відповідності дій учасників ДТП Правилам дорожнього руху, визначення можливості уникнути зіткнення, та наявності причинно-наслідкового зв`язку між їх діями та наслідками ДТП. Висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19-20/32835-ІТ від 18 жовтня 2021 року проведеної Державним науково-дослідним експертно криміналістичним центром МВС України, з врахуванням результатів огляду місця події було встановлено, шо на момент зіткнення автомобіль та трактор перебували частково по ходу свого руху на смутах зустрічного напрямку. При цьому безпечний інтервал зустрічного роз`їзду вирахуваний експертом мав би становити 1,2....1,35 м. Тому експерт прийшов до висновку про те, що і ним і водієм трактора ОСОБА_2 було порушено вимоги пунктів 1.2 та 13.3 Правил дорожнього руху України, шо з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної події. Внаслідок його дій ОСОБА_2 було спричинено незначною матеріальної шкоди, а саме було відірване праве переднє колесо трактора ЮМЗ-6. Діями ОСОБА_2 , йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду через спричинення йому тілесних ушкоджень та через пошкодження його майна. Постановою заступника начальника СВ ВП №1 Тульчинського ВП ГУНП у Вінницькій області Цісара Р.А. від 14 червня 2023 року позивача було визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні. Крім цього, в результаті спричинених йому тілесних ушкоджень він був позбавлений можливості працювати починаючи з 11 липня 2020 року в період шести місяців, що підтверджується лікувально трудовими рекомендаціями із виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6394 через закритий перелом зовнішнього відростка лівої великогомілкової кістки. За вказаний період у відповідності до вимог ст.1195 ЦК України відповідач має виплатити йому середній заробіток. Оскільки він до отримання тілесних ушкоджень не працював, що підтверджується записами в його трудовій книжці, то відповідач, має відшкодувати шкоду в розмірі шести мінімальних заробітних плат ( станом на липень 2020 року - 4723 гри.), а саме 28338 гри. (4723 х 6 =28338). Під час дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений його автомобіль Renault Kengo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/1002-22/4994-АВ від 9 травня 2022 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої йому пошкодженням його автомобіля становить 68440 гривень. Спричиненням тілесних ушкоджень та пошкодженням його майна, йому було спричинено моральну шкоду. Після ДТП з серпня 2020 року він був виписаний із стаціонарного лікування і далі проходив амбулаторне лікування в Крижопільській ОЛІЛ. З моменту ДТП і до закінчення лікування, особливо в післяопераційний період він пережив неймовірний фізичний біль, навіть після виписки із стаціонару, тривалий час змушений був приймати знеболюючі препарати. До цього часу його турбують головні болі через перенесену закриту черепно мозкову травму. Більше трьох місяців він змушений був пересуватись на милицях, оскільки нога була в гіпсі. Після зняття гіпсу він ще три місяці відновлював здатність ходити, обмежував навантаження. Через це він більше як пів року не мав можливості працювати та утримувати сім`ю. Па лікування та проживання змушений був позичати кошти у знайомих. Крім цього, в результаті ДТП був пошкоджений його автомобіль, який став непридатним для використання. Даний автомобіль він використовував для ведення домашнього господарства, але коштів на його ремонт у нього не було і він змушений був віддати його на розборку. Це призвело до необхідності вжиття додаткових заходів з організації його життя та життя його сім`ї та спричинило йому тривалі душевні переживання. Минуло майже гри роки після ДТП, однак відповідач знаючи, що він втратив автомобіль, отримав тілесні ушкодження, тривалий час лікувався, поніс великі матеріальні витрати для відновлення свого здоров`я, але за весь цей час він не висловив йому навіть моральної підтримки, не говорячи вже про відшкодування матеріальної шкоди. 'Гака поведінка відповідача свідчить про його байдуже ставлення до наслідків які спричинила ДТП його здоров`ю, його сім`ї та його моральному стану. Ці обставини також призводять до душевних переживань. Тому враховуючи вищевикладене спричинену йому моральну шкоду він оцінює в сумі 150000 гривень. З врахуванням вищезазначених обставин та вимог п. 3 ч. 1 ст.1188 ЦК України вважає, що його вина та вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП має ділитись у співвідношенні 30% та 70% відповідно, адже згідно схеми ДТП очевидно, шо навіть за умов дотримання позивачем вимог ПДР України і руху тільки по правій стороні дороги, він все одно не мав можливості уникнути зіткнення. За таких обставин матеріальна шкода, яка була спричинена йому під час ДТІІ має відшкодовуватись тільки в розмірі 118851,72 грн. 72 коп., що становить 70% від розміру такої шкоди. (0,7 х (73010,18 + 28338 + 68440,00) = 118851,72). Загальна сума збитків, які підлягають відшкодуванню становить 268851,72 гри. (118851,72 + 150000 = 268851,72). Ухвалою суду від 21 липня 2023 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 05 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Конякін М.С. подав відзив на позов в якому зазначив про те, в цілому відповідач не заперечує факту події ДТП, який відбувся 11.07.2020 року за участю автомобіля «Рено Канго», під керуванням позивача та трактора ЮМЗ-6 під керуванням відповідача, але щодо компенсації шкоди, яку вимагає позивач, заперечує. Шкода при ДТП була завдана обом транспортним засобам. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному їх володільців за рахунок іншого із них. Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. При цьому вина у завданні шкоди, згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо - транспортної пригоди. З позовної заяви та доданих до неї доказів вина ОСОБА_2 не встановлена. Сам факт визнання особи потерпілою в кримінальному провадженні не встановлює вини жодної із інших осіб. Згідно приписів Конституції та галузевих норм права особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Натомість позивач, маючи на меті видати бажане за явне, призначив ОСОБА_2 винним в даній ДТП та вимагає компенсації шкоди. Звертає увагу суду на розподілення компенсації шкоди завданої позивачу самим позивачем. Так позивач стверджує, що загальна вартість шкоди (матеріальна та моральна) складає 268851,72 грн., з них 118851.72 грн це 70% від матеріальної шкоди, яку на думку позивача він зазнав, а 30% на думку позивача залишаються на власне відшкодування, так як Він визнає свою вину тільки на 30%. Сам факт визнання вини позивача в скоєній ДТП виключає будь-яку компенсацію останньому, адже за приписами ст.1188 ЦК України, а саме п.2 ч. 1 за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Крім того, що під час розгляду справи про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої постановлено вирок, що набрав законної сили, або винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов`язковим для суду лише щодо з`ясування питань, чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, розглядаючи спір, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може тільки вирішувати питання про розмір відшкодування. На підтвердження висновку суду щодо розміру збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також навести докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад урахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Але а ні вироку, а ні постанови в адміністративній справі позивач не надав, бо їх не існує. Також звертає увагу суду на ту обставину, що позивач вважає, що йому має бути відшкодована шкода в наслідок вчиненого злочину, тим самим вважає, що він звільнений від сплати судового збору. Але в даному випадку це правовідносини пов`язані з відшкодуванням шкоди в загальному порядку, в зв`язку з обставинами зазначеними вище, що не звільняє позивача від сплати судового збору. За таких обставин, зважаючи, що позивач вибрав невірний спосіб захисту, та ніяк не довів обставини зазначені в позовній заяві, вважає, що остання не підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач вказав, що в липні 2020 року керуючи автомобілем Renault Kengo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, побачив трактор, зупинився і одразу на нього наїхав трактор. Вважає, що і він і відповідач винні в даній події. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що керував трактором ЮМЗ 6 з бочкою води ємкістю 3 тони з швидкістю близько 15 км/год. За метрів 20 від перехрестя в трактор в`їхав автомобіль Renault Kengo. Ні він ні позивач не гальмували. Вважає, що в даному ДТП винен позивач, оскільки він зрізав поворот і рухався з швидкістю близько 50 км/год. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав, що факт ДТП відповідачем не заперечується і вина в діях обох сторін документальне порушення правилами дорожнього руху, тому оскільки не має притягнутих ні до адміністративної чи кримінальної відповідальності, позов не підлягає до задоволення. Крім того, згідно довідки рентгенографії колінного суглоба, не доведено, що внаслідок ДТП позивач отримав травму. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК України, крім того, відповідні роз`яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров`я тощо). У будь-якому випадку обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі. При оцінці розрахунків шкоди, спричиненої транспортному засобу внаслідок ДТП, викладених у висновках автотоварознавчих експертів та розрахунках страхових відшкодувань, здійснених страховиками, слід враховувати положення Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (із змінами). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 200/19873/16-ц (провадження № 61-10261св18) зазначено, що: «відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. П. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що «відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне порушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, та чи сталася вона з вини відповідача. Стаття 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1: частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Судом встановлено, що 11 липня 2020 року о 10 год. 15 хв. на польовій дорозі сполученням між с. Гарячківка та с. Голубече Тульчинського району при проїзді повороту відбулось зіткнення між автомобілем «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 ,, що рухався у напрямку с. Голубече та здійснював поворот ліворуч із трактором ЮМЗ- 6, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , що рухався йому назустріч та здійснив поворот праворуч за напрямком свого руху відбулось зіткненням передніми лівими частинами транспортних засобів. В результаті зіткнення водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та госпіталізований до хірургічного відділення Крижопільської ОЛІЛ. Вказаний факт ДТП 11 липня 2020 року внесений до Сдиного реєстру досудових розслідувань за №0000224 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6873906 від 17.12.2019 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Рено Кенго», державний номерний знак НОМЕР_1 , - ОСОБА_4 ,, тобто позивача, на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю визначена в розмірі 260 000 грн. та за шкоду заподіяну майну в розмірі 130 000 грн., розмір франшизи - 1500 грн. Згідно висновку судового експерта № 62 судово медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 11.07.2020 за № №0000224 у ОСОБА_4 виявлено перелом вилично-орбітального комплексу та стінок гайморової пазухи зліва та з права зі зміщенням, перелом верхньої щелепи зліва по Ле Фору І, II, III, перелом кісток носа, перелом переділки носа, закритий перелом зовнішнього відростка лівої великогомілкової кістки без зміщення, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Дані тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоров`я більш як 21 день. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 653 від 22.09.2020 встановлено, що в ситуації, яка склалася, можливість попередження зіткнення з трактором ЮМЗ 6 у водія автомобіля Renault Kangoo ОСОБА_4 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.п. 11.1,13.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього були відсутні будь яких перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалася, можливість попередження зіткнення з автомобілем Renault Kangoo у водія трактора ЮМЗ 6 ОСОБА_2 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.п. 11.1,13.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього були відсутні будь яких перешкоди технічного характеру. В заданій дорожній обстановці в діях автомобіля Renault Kangoo ОСОБА_4 та в діях водія трактора ЮМЗ 6 ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимогам п.п. 11.1, 13.3 правил дорожнього руху. В заданій дорожній обстановці, дії водія автомобіля Renault Kangoo ОСОБА_4 та водія трактора ЮМЗ 6 ОСОБА_2 , які не відповідають вимогам п. 13.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо транспортної пригоди. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19-20/32835-ІТ від 18 жовтня 2021 року проведеної Державним науково-дослідним експертно криміналістичним центром МВС України, з врахуванням результатів огляду місця події було встановлено, шо на момент зіткнення автомобіль та трактор перебували частково на частково по ходу свого руху на смутах зустрічного напрямку. При цьому безпечний інтервал зустрічного роз`їзду вирахуваний експертом мав би становити 1,2....1,35 м. Тому експерт прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було порушено вимоги пунктів 1.2 та 13.3 Правил дорожнього руху України, шо з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку із настанням дорожньо-транспортної події. Згідно висновку судового експерта №СЕ-19/102-22/4994-АВ від 09.05.2022 транспортно-товарознавчого експертного дослідження, вартість матеріальної шкоди завданої автомобілю Renault Kangoo реєстраційний номер АВ7375АВЮ 1999 року випуску станом на момент огляду, а саме 06.05.2022 становила 68440 грн. З копій виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6394 від 03.08.2020 вбачається, що ОСОБА_4 перебував у стаціонарі КП «Вінницька клінічна лікарня швидкої допомоги» з 11.07.2020 по 03.08.2020. Його діагноз: перелом вилично -орбітального комплексу та стінок гайморової пазухи зліва і з права зі зміщенням, перелом верхньої щелепи, перелом кісток носа, перелом переділки носа, закритий перелом зовнішнього відростка лівої великогомілкової кістки без зміщення, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Відповідно до копії рахунка ФОП « ОСОБА_8 », рахунка фактури № 13/501 від 21.07.2020, довідкою Медичного центру «Альтамедика» від 12.10.2020, фіскальних чеків ( а.с.19-25) підтверджують понесення позивачем витрат на лікування в період перебування його на стаціонарному лікуванні. Крім того, експертизи з кримінального провадження №0000224 від 11.07.2020, суд приймає, як належні та допустимі докази на підтвердження вимог позивача. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Внаслідок ДТП позивач ОСОБА_4 зазнав матеріальної шкоди, а саме: - на лікування в сумі 73010,18 грн., втрату працездатності та виплати середнього заробітку в сумі 28338 грн.; шкода спричинена транспортному засобу Renault Kangoo реєстраційний номер АВ7375АВЮ 1999 року випуску в сумі 68440,00 грн., що не заперечується відповідачем. Оскільки сторони допустили аналогічні порушення правил дорожнього руху при ДТП, суд вважає визначити ступінь вини позивача та відповідача порівно, тобто 50% на 50%. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 84894 грн. 09 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди, а саме: - 36505 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ять) гривень 09 копійок витрат на лікування; - 14169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень середній заробіток через втрату працездатності; - 34220 (тридцять чотири тисячі двісті двадцять) гривень шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу. На думку суду, те що відповідач ОСОБА_2 не визнаний винним в скоєні кримінального злочину чи адміністративного правопорушення, не позбавляє його обов`язку відшкодувати шкоду завдану ним як власником джерела підвищеної небезпеки зі взаємодією з другим власником джерела підвищеної небезпеки, який також винен в спричиненні майнової шкоди. Щодо вимог в частині стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. Положеннями ч.1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV). Таким чином, враховуючи, що позивач крім моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, просить стягнути моральну шкоду, заподіяну наслідками ДТП, що призвели до пошкодження транспортного засобу, порушили нормальні життєві зв`язки і вимагають додаткових матеріальних затрат; протягом тривалого часу він не міг користуватися власним автомобілем, чим було порушено встановлений ритм його життя, обмежилась можливість у задоволенні культурно-побутових умов сім`ї, пов`язаних з пересуванням, як особисто його, так і членів сім`ї та близьких родичів; внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП у нього виникла роздратованість, постійні переживання та турботи, пов`язані із пошкодженням автомобіля та з неповною виплатою страхового відшкодування, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту, тобто просить стягнути моральну шкоду, а тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини страхувальника ДТП, має бути співмірно компенсована останнім. З врахуванням наведеного, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, суд враховує обсяг страждань позивача в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку по якому дорівнює ринковій вартості досліджуваного об`єкта (транспортний засіб вважається фізично знищеним), порушенням нормальних життєвих зв`язків, певний час вимушених змін у життєвих стосунках, відсутність у нього доказів на підтвердження розміру саме такої моральної шкоди, виходячи з вимог розумності і справедливості, а також те, що суд визнав обидві сторони винними у скоєнні ДТП, суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, в порядку вимог ст.141 ЦПК України, та в силу п.6 ч.1 ст.5 Закону «Про судовий збір», відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір за позовну вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 378 грн. 87 коп. Керуючись ст.ст. 4,12-13,76-81,141,258,259,263,265,268,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 , спричинену йому матеріальну та моральну шкоду, з яких: - 36505 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ять) гривень 09 копійок витрат на лікування; - 14169 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят дев`ять) гривень середній заробіток через втрату працездатності; - 34220 (тридцять чотири тисячі двісті двадцять) гривень шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу; - 10000 (десять тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди. Всього разом 94894 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири) гривні 09 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 378 (триста сімдесят вісім) гривень 87 копійок витрат по оплаті судового збору.

Надати позивачу пятиденний термін для подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат. На рішення суду до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , житель АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлений 14 серпня 2025 року.

Суддя: