Справа № 644/ 6590 /25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретаря Трач М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Колісник Вікторії Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

у с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Колісник В.А. звернулась до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України, громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 357/8386/13-ц виданого 15.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості у розмірі 88262,81 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець посилається на те, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 42234728 з примусового виконання виконавчого листа № 357/8386/13-ц виданого 15.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості у розмірі 88262,81 грн.

25.02.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано самостійно виконати рішення у строк до 04.03.2014 року. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження, жодних пояснень з приводу поважності неприбуття за викликами виконавця боржником не надано, як і не повідомлено про заходи, які вживаються ним з метою виконання вимог виконавчого документа.

06.03.2014 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано все рухоме та нерухоме майно боржника. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження для відома та внесені відомості до відповідних реєстрів.

В ході проведення виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого провадження державним виконавцем направлялися електронні запити до ДПС України щодо зареєстрованих за боржником відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах та до ПФУ щодо отримання боржником доходів та пенсії.

Згідно відповіді ДПС за боржником зареєстровані рахунки, але кошти на них відсутні.

Згідно відповіді ПФУ боржник доходів та пенсію не отримує. Згідно відповіді МВС транспортні засоби, які належать на праві власності боржнику не виявлено.

12.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

20.03.2023, 02.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та на виконання до банків.

Незважаючи на проведені заходи з примусового виконання виконавчого листа, рішення суду станом на час звернення з даним поданням боржником не виконане, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання боржником не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець зазначає, що вказані свідомі дії боржника, що полягають у навмисному невиконанні обов`язків, передбачених статтею 19 Закону, і є доказом ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

11.07.2025 року за вх. №9305 на адресу Відділу надійшла заява стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи», в якій стягувач повідомив про те, що боржник до теперішнього часу рішення суду добровільно не виконав, ухиляється від виконання рішення, у зв`язку з чим просить у відповідності до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" звернутися до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа.

Державний виконавець посилаючись на вказані вище обставини вважає, що встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника є пропорційним меті його застосування, адже не спричинить такої шкоди боржнику, яка б переважала шкоді, що заподіюється стягувачу внаслідок тривалого невиконання боржником рішення суду.

В судове засідання старший державний виконавець Колісник В.А. не з`явилася, подання підтримала та просила проводити його розгляд без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд розглядає подання, негайно, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Враховуючи, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 441 ЦПК України, розгляд даної категорії справ є негайним, суд вважає можливим розгляд подання без участі державного виконавця, якому відомо про необхідність явки в судове засідання та без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться виконавче провадження № 42234728 з примусового виконання виконавчого листа № 357/8386/13-ц виданого 15.01.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості у розмірі 88262,81 грн.

25.02.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано самостійно виконати рішення у строк до 04.03.2014 року.

В ході примусового виконання рішення суду, державним виконавцем 06.03.2014 винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано все рухоме та нерухоме майно боржника.

Доказів направлення електронних запитів до ДПС України щодо зареєстрованих за боржником відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах та до ПФУ щодо отримання боржником доходів та пенсії до подання не додано, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити чи спростувати вказані відомості.

20.03.2023, 02.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та на виконання до банків.

Станом на дату звернення до суду з даним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, заборгованість боржника ОСОБА_1 перед ТОВ "Кредитні ініціативи" складає 88262,81 грн.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

До подання не додано належних доказів направлення на адресу боржника постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, постанови про арешт майна боржника та постанови про розшук боржника.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Судом не встановлено будь-яких свідомих дій боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, оскільки в матеріалах подання відсутні відомості про виклик боржника та виходи державного виконавця до місця його проживання з метою встановлення об`єктивних обставин (тривале відрядження, хвороба, тощо), що можуть заважати виконанню рішення суду.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що до подання не надано всіх необхідних доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене вище не свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів, які доданих до подання, суд не вбачає підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника.

До подання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника не надано доказів, які б підтверджували здійснення виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження, в період з 2014 року по час звернення до суду з вказаним поданням.

В поданні зазначено, що під час примусового виконання рішення головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Колісник В.А. неодноразово здійснювались виходи за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 , однак потрапити до квартири з метою перевірки майнового стану боржника не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчиняв в дверях квартири залишались виклики державного виконавця з вимогою явки боржника до відділу для надання підтверджуючих документів про сплату боргу або надання письмових пояснень щодо наявності підстав невиконання рішення.

Разом з тим, до подання додано лише акт державного виконавця від 23.07.2025 року про неможливість потрапити до квартири з метою перевірки майнового стану боржника ОСОБА_1 .

Вказане дає підстави вважати, що вихід державного виконавця за місцем проживанням боржника здійснювався лише один раз.

Крім того, в поданні міститься посилання на те, що 12.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а також 20.03.2023, 02.02.2024 винесено постанову про арешт коштів боржника, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження для відома та на виконання до банків.

Незважаючи на вказане до подання не додано копії вказаних вище постанов про розшук майна боржника та про арешт коштів боржника.

Виклик державного виконавця про зобов`язання боржника ОСОБА_1 з`явитися до відділу державної виконавчої служби для сплати боргу за вказаним вище виконавчим документом долучено лише на 22.02.2024 року. Інших викликів державного виконавця чи відомостей про вихід державного виконавця за місцем проживанням боржника до подання не додано.

Суд вважає, що сама по собі наявність у боржника невиконаного зобов`язання не є безумовною підставою для обмеження його права виїзду за межі України, і викладених державним виконавцем доводів та доданих до подання доказів недостатньо для обмеження права боржника у виїзді за межі України, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що в установленому Законом України «Про виконавче провадження» на адресу боржника направлено постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, та постанов про арешт майна та про розшук боржника, які б давали підстави вважати, що боржнику відомо про відкрите виконавчення відносно нього та про наміри боржника виїхати за межі України з метою уникнення виконання грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260-261, 441 ЦПК України, ст. ст. 18, 19, 28 «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»,суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Колісник Вікторії Анатоліївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Копію ухвали направити державному виконавцю та сторонам виконавчого провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 30.07.2025.

Суддя: А. К. Сітало