1Справа № 335/4239/25 2/335/2173/2025
14 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючої судді Романько О.О., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 подану через представника адвоката Головченка Артема Олександровича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
05.05.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 22 серпня 2020 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Далі в позові зазначила, що відповідно до свідоцтва про народження від 08 грудня 2023 року серії НОМЕР_1 батьками малолітнього ОСОБА_4 зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до довідок: № 1758/2025, № 1759/2025, 1760/2025 від 22 квітня 2025 року, які видані управлінням у справах громадянства та міграції Латвійської Республіки малолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстровані за місцем проживання разом з матір`ю ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , дата реєстрації місця проживання 06.06.2022.
Далі зазначила, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно Указу Президента № 133/2022 від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
17.08.2022 набув чинності Закон про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 7664 від 12.08.2022 (офіційне опублікування: Голос України від 17.08.2022, № 168), яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, а саме до 21.11.2022 року.
Згодом військовий стан в України продовжувався неодноразово та продовжує діяти на даний час.
У зв`язку вторгнення російський військ на територію України позивач разом з сином ОСОБА_10 виїхали за межі території України до Латвійської Республіки, де отримали посвідки на проживання.
Додатково вказала що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків, щодо виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ніякої участі в їх життя не приймає та матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим ОСОБА_11 звернулася з позовом до суду.
Крім цього, ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дружини, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Прохає стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання малолітніх - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02 травня 2025 року до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (рнокпп НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (рнокпп НОМЕР_3 ) аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 02 травня 2025 року і до досягнення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, вважає, що існують всі умови для розгляду даної справи за наявними в ній доказами та ухвалення заочного рішення.
Згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Великобілозерському та Кам`янсько-Дніпровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 22.08.2020, сторони у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , 22.08.2020 уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по Великобілозерському та Кам`янсько-Дніпровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 35. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_14 » (а.с.9).
Згідно копії свідоцтво про народження серія НОМЕР_6 від 22 грудня 2020 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Великобілозерському та Кам`янсько-Дніпровському районах Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 164, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Енергодар, Запорізька область, Україна, батьком дитини зазначено громадянина України ОСОБА_2 , матір`ю громадянку України ОСОБА_15 (а.с.10).
Відповідно до рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 04.06.2025 у справі № 335/3277/25 (провадження № 2/335/1904/2025) позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між ними розірвано. При зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_2 зазначав, що шлюбні відносини з ОСОБА_1 припинені 15.12.2024, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та не спілкуються. Від шлюбу у них народилися два сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду про розірвання шлюбу набрало законної сили 07.07.2025.
Відповідач ОСОБА_2 відзив на позов не надавав, будь-яких заяв, клопотань щодо спростування зазначених в ньому обставин не пред`являв. Відомостей про свій незадовільний стан здоров`я чи будь-яких інших обставин, що мають істотне значення, як визначено ст. 182 СК України, останній не повідомив.
Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Суд враховує, що аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу) відповідача. Таким чином, якщо відповідач отримуватиме такий розмір заробітку (доходу), який обумовить сплату аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти у вказаному розмірі стягуватимуться з відповідача на підставі даного рішення суду без будь-яких додаткових умов.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, регулюються ст. ст. 75, 84 СК України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу (постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №712/4702/19).
Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно зі ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Спільна дитина позивача та відповідача, а саме син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_10 не досяг трирічного віку, проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.
При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, під час розгляду справи відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що він не має можливості надавати таку допомогу дружині.
Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.
З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З позовної заяви вбачається, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання малолітніх дітей позивачу не надає.
З огляду на зазначені вище норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дні пред1явлення позову і до досягнення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 підлягають задоволенню.
При цьому, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем ОСОБА_2 не зазначено, тому суд вважає, що останній, на теперішній час, має можливість сплачувати аліменти на дітей саме у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та аліменти на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до ч. 1 ст. 79 та ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя позивач звернулася до суду із позовною заявою 05.05.2025. Таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дітей та позивача потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати.
Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, та 201,87 гривень за вимогу про стягнення аліментів на утримання позивача, а всього 1413,07 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 354-355, 430 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 подану через представника адвоката Головченка Артема Олександровича до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Северодвинськ, Архангельська область, Російська Федерація, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_9 , судовий збір в дохід держави в розмірі 1413 (одна тисяча чотириста тринадцять) гривень 07 копійок.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Повний текст рішення складено 19.08.2025.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд
Загальний порядок передбачає, що апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. О. Романько