ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 2-1477/11

провадження № 61-5847св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор»,

заінтересовані особи:

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Синтез»,

боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 30 січня 2025 року у складі судді Павлова В. Г. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Мамонової О. Є., Онищенко О. І.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст заявлених вимог

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекснавігатор» (далі - ТОВ «Лекснавігатор») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заяву мотивовано тим, що в провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Центральний ВДВС) перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-1477/11, виданий 05 грудня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Синтез» (далі -

ПАТ «АБ «Синтез») 60 119,38 дол. США та 57 393,29 грн.

Заявник вказував, що згідно з договором, ТОВ «Лекснавігатор» були передані всі непродані активи ПАТ «АБ «Синтез», а тому ТОВ «Лекснавігатор», як новий управитель активів ПАТ «АБ «Синтез», має право володіти, користуватися

і розпоряджатися цими активами відповідно до законодавства України та договору, а також бути процесуальним правонаступником в судових справах та виконавчих провадженнях, однією з сторін яких є ПАТ «АБ «Синтез».

Посилаючись на статтю 442 ЦПК України і статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ «Лекснавігатор» просило замінити стягувача

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з ПАТ «АБ «Синтез» на ТОВ «Лекснавігатор».

Короткий зміст судових рішень першої і апеляційної інстанцій

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2025 року заяву задоволено.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з ПАТ «АБ «Синтез» на ТОВ «Лекснавігатор».

Суд першої інстанції, посилаючись на статті 512, 514 ЦК України, статтю 442 ЦПК України і статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження

в особі стягувача на правонаступника.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2025 року залишено без змін.

Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, апеляційний суд погодився

з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

03 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року й ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви відмовити.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ТОВ «Лекснавігатор» не набуло права вимоги за договором № 102524, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» (далі - ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери») і ТОВ «Лекснавігатор», оскільки ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» не набуло права вимоги за договором від 31 жовтня 2014 року

№ 40-Л, укладеним між ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» і ПАТ «АБ «Синтез», що встановлено ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2017 року. Заявник вказує що договір від 31 жовтня 2014 року № 40-Л порушує публічний порядок і є нікчемним.

Доводи інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Новозаводського районного суду м. Чернігова.

17 червня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи

24 грудня 2007 року між ПАТ «АБ «Синтез» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № KrF-118/07-04, за умовами якого банк надав позичальнику кредит

у розмірі 49 500,00 дол. США строком з 24 грудня 2007 року до 23 грудня

2017 року включно, а позичальник зобов`язався одержати та повернути фактично отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним, комісію за управління кредитом та виконати інші обов`язки перед банком, передбачені договором.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором 24 грудня 2007 року між ПАТ «АБ «Синтез», ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено договір поруки № KrF-118/07-04/Pr3.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня

2011 року стягнено на користь ПАТ «АБ «Синтез» з ОСОБА_2 , солідарно

з ОСОБА_9 , солідарно з ОСОБА_3 , солідарно з ОСОБА_4 , солідарно з ОСОБА_1 , солідарно з ОСОБА_5 , солідарно

з ОСОБА_10 заборгованість за кредитним договором від 24 грудня 2007 року в сумі 60 119,38 дол. США та 57 393,29 грн. Стягнено з ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_10 на користь ПАТ «АБ «Синтез» судовий збір

в розмірі 1 700, 00 грн, з кожного по 242,85 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн, з кожного по 17,14 грн.

05 грудня 2011 року на виконання вказаного рішення суду Новозаводський районний суд м. Чернігова видав виконавчий лист № 2-1477/11.

Рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем Національного банку України від 09 вересня

2020 року № 411 визначено ТОВ «Лекснавігатор» як учасника, який надав другу економічно вигідну пропозицію - юридичною особою, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи банків, укладено тристоронні договори між Національним банком України, ТОВ «Лекснавігатор» та юридичними особами згідно з додатком про передавання в управління непроданих активів банків.

Згідно з договором від 04 листопада 2020 року № 102524 про передавання

в управління непроданих активів, укладеним між ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери», ТОВ «Лекснавігатор» і Національним банком України, ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» передало ТОВ «Лекснавігатор» активи, які передані банком ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» на підставі договору про передавання в управління непроданих активів від 31 жовтня 2014 року № 40-Л та наявні на балансі ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» на дату укладення договору та документи до них.

Згідно з інформацією про виконавче провадження від 12 грудня 2024 року

в провадженні Центрального ВДВС перебуває на виконанні виконавчий лист

№ 2-1477/11, виданий 05 грудня 2011 року Новозаводським районним судом

м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АБ «Синтез»

60 119,38 дол. США і 57 393,29 грн. Стан виконавчого провадження - відкрито. Сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом - 538 348,33 грн.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони,

а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду є наступництво

у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав

і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Тобто процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з його вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення

і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі

№ 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі

№ 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) вказано, що «правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане

з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни

у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин

у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду. Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження,

і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво».

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, установивши, що

ПАТ «АБ «Синтез» перестало бути стягувачем, а ТОВ «Лекснавігатор» стало новим стягувачем у виконавчому провадженні № 2-1477/11, яке не

є завершеним, тобто відбулось правонаступництво у матеріальних правовідносинах, зробив правильний висновок про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступником.

Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери» не набуло будь-яких прав та обов`язків, і, як наслідок, як первісний управитель не могло передати будь-яких своїх прав та обов`язків новому управителю - заявнику у цій справі та посилання заявника на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2017 року як на підставу встановлення невідповідності нормам діючого законодавства договору від 31 жовтня 2016 року № 40-Л, укладеного між ТОВ «Юридична фірма «Покровський, Левківський та партнери», ПАТ «АБ «Синтез» і Національним банком України, є необґрунтованими, оскільки предметом розгляду Новозаводського районного суду м. Чернігова була заява про заміну сторони виконавчого провадження, а не дійсність укладення вказаного договору. Тобто питання про дійсність / недійсність / нікчемність договору від 31 жовтня

2016 року № 40-Л суд не вирішував.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє

в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя,

у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого

2010 року).

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від

30 січня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

З огляду на те що Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, розподіл судових витрат, понесених заявником, відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2025 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська