справа № 619/2139/25
провадження № 2/619/1130/25
УХВАЛА

іменем України

11 серпня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дєдової Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 121 147, 50 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 26.05.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання.

Відповідач звернулася до суду з клопотанням, в якому просила направити справу за підсудністю до Старосинявського районного суду Хмельницької області, посилаючись на те, що вона взята на облік як внутрішньо переміщена особа та має фактичне зареєстроване місце проживання/ перебування: АДРЕСА_1 , про що надала відповідну довідку.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 заперечував проти направлення справи за підсудністю до Старосинявського районного суду Хмельницької області.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, була повідомлена про час і місце судового засідання належним чином.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що відповідач згідно з довідкою № 6814- від 24.12.2024 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, має фактичне зареєстроване місце проживання/ перебування: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд має завжди бути встановленим законом. Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений леґітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про зареєстроване місце проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи, суд дійшов висновку про передачу вказаної цивільної справи за підсудністю на розгляд до Старосинявського районного суду Хмельницької області.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст .4, 27, 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України -

постановив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів передати на розгляд до Старосинявського районного суду Хмельницької області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О. В. Пруднікова