Справа № 689/182/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2025 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Прокопчук В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. В позові зазначив, що відповідачка є матір`ю їхньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приблизно на початку 2021 року ОСОБА_2 залишивши сина на нього, а сама пішла проживати до іншого чоловіка в м. Запоріжжя. З часу окремого проживання (з початку 2021 року) відповідачка не бере участі у вихованні дитини, не провідує його за місцем проживання, не цікавиться навчанням, не допомагає матеріально, не підтримує дитину морально тощо. Оскільки матір не цікавиться життям дитини, ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та утриманні дитини, тому вона підлягає позбавленню батьківських прав. Просив стягнути аліменти з відповідачки на утримання сина.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач позовні вимоги підтримав. Суду показав, що від цивільного шлюбу із відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 . Відповідачка приблизно на початку 2021 року (коли сину було 2 роки 6 місяців) покинула їх та пішла проживати з іншим чоловіком. Восени 2022 року він разом із сином переїхали в с. Виноградівка Хмельницького району з м. Запоріжжя. На даний час син ходить в 2 клас Баламутівського ліцею. Вихованням та утриманням дитини займається виключно він. Мати з початку 2021 року не цікавиться дитиною, матеріально не забезпечує, ухиляється від обов`язків по вихованню дитини, ігнорує навчання сина у школі. Він матеріально забезпечує сина усім необхідним, контролює процес навчання у школі, морально підтримує тощо.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про визнання позову і розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задоволити повністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьками якого записано ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с. 10). З довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.12.2022р. вбачається, що ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12). Згідно довідки № 62 від 11.11.2024р. ОСОБА_3 навчається у 1-му класі Баламутівського ліцею Розсошанської сільської ради з 2 вересня 2024 року (а.с. 13). Згідно характеристики Баламутівського ліцею ОСОБА_3 позитивно характеризується за місцем навчання (а.с. 14). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 1-го класу Баламутівського ліцею Розсошанської сільської ради ОСОБА_3 тема матері у хлопчика викликає емоційне занепокоєння, він важко переживає її відсутність, що пов`язане з минулим травматичним досвідом. З огляду на чутливість ОСОБА_3 до емоційних втрат та високу потребу підтримки батька, рекомендується забезпечити йому стабільне середовище під опікою батька, що сприятиме йому комфорту та психологічній стійкості (а.с. 15). Відповідно до довідки Розсошанської сільської ради № 175 від 06.11.2024р. ОСОБА_1 стоїть на обліку як вимушений переселенець по АДРЕСА_1 , разом із ним проживає його син, ОСОБА_3 (а.с. 16). З акту обстеження житлово-побутових умов від 08.11.2024р. № 179 вбачається, що в будинку тепло, прибрано, чисто. В дитини є своє ліжечко. ОСОБА_1 доглядає і виховує свого сина сам (а.с. 17). Відповідно до характеристики № 107 від 11 липня 2024 року Розсошанської сільської ради син ОСОБА_3 знаходиться на утриманні батька, мати сина не відвідує і не опікується ним; в будинку, де вони проживають, завжди чисто і охайно, наявні продукти харчування. До сина ОСОБА_1 ставиться дуже добре, готує йому їсти, пере тощо. Кирило завжди одягнений, постійно відвідував садочок в с. Баламутівка (а.с. 18).

Відповідачка, ОСОБА_2 , 20 вересня 2024 року подала нотаріально засвідчену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 21). Відповідно до довідки з ЄДДР ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 27).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району від 25 липня 2024 року орган опіки та піклування рекомендує ОСОБА_1 звернутися до суду з приводу питання щодо позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки м. Запоріжжя (а.с. 67-69).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 4 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленою резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок заперечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що відповідачка злісно ухилилася від своїх обов`язків по вихованню свого неповнолітнього сина, а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання; не забезпечила необхідне харчування, медичний догляд; не спілкується із дитиною; не надає сину доступу до культурних та духовних цінностей; не створила умови для отримання сином освіти; матеріально не забезпечує. Ці обставини підтверджуються належними і допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показаннями свідка ОСОБА_1 , письмовими доказами (а.с. 15 - 18).

Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання серпу на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району від 25 липня 2024 року, в якому зазначено лише про рекомендацію для позивача про звернення до суду із позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітнього сина, оскільки він не є достатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини (а.с. 19-20, 67-69).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд бере до уваги визнання позову відповідачем, що викладене у її нотаріально засвідченій заяві від 20.09.2024р та у заві від 5 серпня 2025 року, оскільки визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та законні інтереси самої відповідачки ОСОБА_2 та її малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 (а.с. 21).

Таким чином, суд приходить до переконання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: запис № НОМЕР_4, документ № НОМЕР_2 ) відносно її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності зі ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою ст. 182 СК України, передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідачка матеріально не забезпечує свого малолітнього сина, тому слід стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: запис № НОМЕР_4, документ № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх її видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211, 20 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, тому з відповідача а користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. За подання позовної вимоги про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, тому необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211, 20 грн. з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: запис № НОМЕР_4, документ № НОМЕР_2 ) відносно її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: запис № НОМЕР_4, документ № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх її видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 4 лютого 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: запис № НОМЕР_4, документ № НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; паспорт: запис № НОМЕР_4, документ № НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 7 серпня 2025 року.

Суддя А.В. Кульбаба