Справа № 766/6989/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 липня 2025 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретаря Царенко Д.Р.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Петряєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою адвоката Петряєва Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення від права спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Петряєв В.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення від права спадкування в якому просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимоги якого обґрунтовані тими обставинами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: 42/100 частини житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, розташованого у АДРЕСА_1 . Відповідач, яка є донькою померлої ОСОБА_4 самоусунулася від будь-якого догляду та піклування про свою матір, яка потребувала стороннього догляду та піклування, оскільки була хворою людиною, протягом тривалого часу перебувала у безпорадному стані. Зазначає, оскільки відповідач свідомо ухилялася від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, мала можливість виконувати свій обов`язок, але не вчиняла необхідних дій, а тому вважає що у позивача є всі законні підстави для усунення останньої від права на спадкування. Посилаючись на положення ст. 1224 ЦК України позивач просив усунути відповідача від права на спадкування після смерті матері ОСОБА_4 .

Ухвалою від 26.05.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду

24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено.

Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.

Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено.

Представник позивача адвокат Петряєв В.В. та позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Під час розгляду справи по суті позивач та його представник надали пояснення, які за своїм змістом аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові.

У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

29.07.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

05 лютого 1977 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №133. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 », дружини « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 12.07.1994 року, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 758.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 31.03.2020 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №455.

Як вбачається, з наданої Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою Херсонської області на запит суду копії спадкової справи 85/2021 року, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 42/100 частини житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 , який належав останній на праві приватної спільної часткової власності, згідно витягу №36678574 від 12.12.2012 року.

Позивач ОСОБА_1 спадщину за законом прийняв, подавши до Третьої Херсонської державної нотаріальною контори Херсонської області 11.02.2021 року відповідну заяву.

Відомості про подачу відповідачем заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав те обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб і спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги щодо майна ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вказане кореспондується із положеннями п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, якими роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статі 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Свідок ОСОБА_7 яка допитана у судовому засіданні пояснила, що що родину ОСОБА_6 знає з 90 років. ОСОБА_4 хворіла на онкологічне захворювання. Її чоловік ОСОБА_1 , в достатній мірі забезпечував її ліками, продуктами харчування тощо, остання мала належне лікування. Останні шість місяців перед смертю ОСОБА_4 перестала самостійно пересуватися. Про звернення до доньки ОСОБА_8 за допомогою померла ОСОБА_4 ніколи не казала.

Свідок ОСОБА_9 , допитана у судовому засіданні пояснила, що родину ОСОБА_6 знає з 1995 року. Донька ОСОБА_8 понад двадцять років виїхала до Німеччини. ОСОБА_4 хворіла, жалілася на брак грошей. Зазначала, що діти не мають можливості допомагати, оскільки самі недостатньо забезпечені. ОСОБА_1 здійснював належний догляд за ОСОБА_4 , ліків вистачало, продуктами харчування була забезпечена, виглядала охайно. ОСОБА_4 до своєї доньки ОСОБА_8 по допомогу не зверталася, остання була обізнана про хворобу матері.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При вирішенні даної категорії справ суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності.

Зазначений правовий висновок, у подібних правовідносинах, викладено в постанові Верховного Суду від 25 листопада2019 року у справі № 465/8524/14.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в наданому ним позові зазначає, що відповідач ухилялася від надання допомоги матері, яка перебувала у безпорадному стані, не проживала разом з нею та не здійснювала догляд.

Верховний Суд у своїй постанові від 17.10.2018 року по справі № 200/21452/15-ц зауважив, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах.

Представником позивача надано копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого №3358 від 09.10.2018 року, №1992 від 15.06.2018 року, №4090 від 28.11.2017 року, №1990 від 09.06.2017 року, №3757 від 08.11.2016 року, №965 від 09.11.2015 року, №965 від 24.03.2015 року, №320 від 04.02.2015 року, №3603 від 07.11.2013 року, №3603 від 28.10.2013 року та копію епікризу №2333, №1893, №74.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19).

Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Зазначені докази, надані позивачем, свідчать про наявність у ОСОБА_4 певних захворювань у зазначений період, але не підтверджують і не вказують в достатній мірі на факт перебування ОСОБА_4 саме у безпорадному стані.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець ОСОБА_4 потребувала допомоги саме від відповідача ОСОБА_2 , а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги.

При цьому умисної винної поведінки відповідача під час розгляду справи встановлено не було. Також не підтвердилися доводи позивача про умисне ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_4 і що така допомога потрібна саме від неї.

Під час розгляду справи також не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо ухилення відповідача від утримання ОСОБА_4 за її життя.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України), щодо ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, її безпорадного стану. Крім того, позивачем не наведено переконливих доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 156/1111/20 провадження № 61-10814св22.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в тому числі пояснення свідків, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову.

На підставі викладеного, ст. ст. 1217, 1224, 1233, 1235, 1241 ЦК України, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 258, 259, 263- 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову адвоката Петряєва Володимира Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про усунення від права спадкування - відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП не встановлено, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Третя особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП не встановлено, місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя Ю.М. Єпішин