ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Чернівці

справа № 725/11660/24

провадження 22-ц/822/605/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.Н.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 квітня 2025 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Позов обґрунтовано наступним. 29 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1385 відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредиту сумі 51 900 (п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят шість) Євро, а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти не пізніше 25 травня 2012 року та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку визначеному кредитним договором.

27 квітня 2011 року заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 469 671,31грн., 1 700грн. сплаченого судового збору та 120 грн.. на інформаційно - технічне забезпечення розгляду судової справи.

Заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 27 квітня 2011 року по справі № 2-646/11 набрало законної сиди. Проте станом на день подання даного позову рішення суду не виконано.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк» відступало ТОВ «Кредитні Ініціативи» право вимоги в тому числі за Кредитним договором № 1385 від 29 травня 2007 року.

29 жовтня 2014 року Першотравневий районний суд м.Чернівців постановив ухвалу по справі № 725/5814/14-ц, якою замінив стягувача з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на його правонаступника, ТОВ «Кредитні ініціативи».

Станом на 23 лютого 2022 року розмір нарахованих 3 % річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та інфляційних втрат понесених в результаті не виконання рішення суду становить 161 850,18грн., яка складається з : 42 270,42 грн. - 3% річних нарахованих на суму простроченої заборгованості; 119 579,76грн. - інфляційні витрати нараховані на суму простроченої заборгованості.

29.10.2024 року ТОВ «Кредитні ініціативи» зверталось із досудовою вимогою врегулювання спору до ОСОБА_1 , щодо повідомлення відповідача про наявність простроченої заборгованості, а саме 3% річних та інфляційних нарахованих на судове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 27 квітня 2011 року.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість в розмірі 161 850,18 грн., з яких : 42 270,42 грн. - 3% річних, 119 579,76 грн. - інфляційні витрати та стягнути судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» заборгованість в розмірі 23 418,36 грн., з яких: 3 281,27 грн. - 3% річних, 20 137,09 грн. - інфляційні витрати.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 квітня 2025 року скасувати в частині відмови в позовних вимогах та задовольнити позов в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» вважає, що вищезазначене рішення є таким що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, не взято до уваги підстави для продовження строку позовної давності.

Зважаючи на те, що позивач у грудні 2024 року звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення заборгованості, розрахованою за період з лютого 2019 року, встановлення карантину з березня 2020 року та введення воєнного стану з лютого 2022 року, під час яких строки позовної давності продовжується, у силу імперативних норм ЦК України трирічний строк позовної давності не сплив та не є пропущеним.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 29 травня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 1385 відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредиту сумі 51 900 Євро, а Позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти не пізніше 25 травня 2012 року та сплатити відсотки за користування кредитним коштами у порядку визначеному кредитним договором.

Первісний Кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Позичальнику грошові кошти у розмірі та порядку, визначеному Кредитним Договором № 1385 від 29 травня 2007 року.

Натомість Позичальником взяті на себе зобов`язання за Кредитним Договором від 29 травня 2007 року належним чином не виконані, у зв`язку з чим у Позичальника виникла заборгованість за вищезазначеним договором.

28 листопада 2012 року між Первісним Кредитором та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого право вимоги по Кредитному Договору відійшло до TOB ВК «Вектор Плюс».

28 листопада 2012 року між ТОВ ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно якого право вимоги по Кредитному Договору відійшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

У зв`язку з цим, новим кредитором у зобов`язанні, яке виникло на підставі Кредитного Договору від 29 травня 2007 року, є ТОВ «Кредитні ініціативи».

ТОВ «Кредитні ініціативи», з метою захисту свого порушеного права, звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівців з позовом про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним Договором від 29 травня 2007 року. 27 квітня 2011 року Першотравневим районним судом м.Чернівців ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 469 671,31грн., 1700 судового збору та 120грн. на інформаційно - технічне забезпечення розгляду судової справи.

Рішення від 27.04.2011 року набрало законної сили, проте станом на день звернення з позовом не виконано.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, та відповідно до чого підлягає стягненню нарахування 3 % річних від суми заборгованості та інфляційних витрат лише за період з 09.12.2021 по 28.02.2022 року.

За правилами ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.

Приписами до ч.1 ст.598, ч.1 ст.599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що норми ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18.

В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №905/600/18, зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення ч.2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 27 квітня 2011 року заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 469 671,31грн. та судові витрати.

Вищевказане заочне рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 27 квітня 2011 року не виконане, тобто зобов`язання відповідачів не припинилося, тому передбачені ст.625 ЦК України три проценти річних та інфляційні втрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.

Право вимоги за грошовим зобов`язанням перейшло до позивача відповідно до ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівців від 29 жовтня 2014 року, якою замінено стягувача з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на його правонаступника, ТОВ «Кредитні ініціативи» в зв`язку з чим, наявні правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Така позиція викладена в постанові ВП ВС від 08.11.2019 року у справі №127/15672/16-ц.

Що стосується пропуску позивачем строку позовної давності, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Приписи ст.260 ЦК України передбачають, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253 - 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Отже, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Статтею 625 ЦК України встановлена спеціальна відповідальність за порушення грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом і при цьому суд вважає, що не має значення та обставина, що рішення суду не перебувало на примусовому виконанні, що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) в якій зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

У постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі №206/2984/23 за її обставинами встановлено, що позивач звернувся з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат під час дії карантину у червні 2023 року, отже судом касаційної інстанції звернуто увагу на те, що відповідні платежі перебувають у межах продовженої Законом № 540-ІХ позовної давності.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності та розрахував заборгованість по сплаті трьох відсотків річних та інфляційних втрат на підставі норм ЦК України, які враховують Закон України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину» та Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (у редакції Закону України №3450-IX від 08.11.2023), яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Зазначеного судом першої інстанції не було враховано.

Позивач звернувся з позовом 09.12.2024 року та нарахував заборгованість у виді 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України з 23.02.2019 року по лютий 2022 року.

Станом на 09.12.2024 року рішення суду не виконане, заборгованість не сплачена.

Враховуючи викладене, позивач не пропустив строк звернення з вимогою про стягнення 3% річних й інфляційних втрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, за наслідками апеляційного перегляду справи позов підлягає задоволенню, то сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 4542грн. слід стягнути з відповідача на користь апелянта.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення в частині розміру стягнутої заборгованості та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості у розмірі 161 850,18грн., яка складається з : 42 270,42 грн. - 3% річних та 119 579,76 грн. інфляційних втрат.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівців від 30 квітня 2025 року в частині розміру стягнутої заборгованості змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» суму простроченої заборгованості в розмірі 161 850,18 грн. яка складається з : 3% річних у розмірі 42 270,42 грн. та інфляційних втрат в розмірі 119 579,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 7570грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Судді: І.Б. Перепелюк

Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк