УХВАЛА

28 липня 2025 року

м. Київ

справа № 187/737/24

провадження № 61-7939ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Пелих Яни Миколаївни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії і стягнення пені та

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила просила:

- зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») зняти (скасувати) встановлені для неї обмеження права на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках:

№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та обслуговуються картками, шляхом розблокування зазначених карткових рахунків і забезпечення можливості вільно користуватися та розпоряджатися грошовими коштами на цих поточних рахунках;

- стягнути з АТ КБ «Приват Банк» пеню за статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 1 594 990,60 грн (визначивши її розмір станом на момент ухвалення судового рішення).

15 жовтня 2024 року заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 шляхом зняття (скасування) встановлених обмежень права на розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на поточних рахунках у гривнях, а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 та обслуговуються картками, шляхом розблокування зазначених карткових рахунків і забезпечення можливості вільно користуватися та розпоряджатися грошовими коштами на цих поточних рахунках.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» три відсотки пені за кожен день невиконання (прострочення виконання, неналежного виконання) зобов`язань в розмірі 292 445,55 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 травня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року скасовано в частині зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» розблокувати карткові рахунки та у цій частині ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року залишено без змін.

20 червня 2025 року (зареєстровано у Верховному Суді 25 червня 2025 року) представник АТ КБ «ПриватБанк» - Пелих Я. М. через систему «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 березня 2025 року, в якій просить її скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд не врахував правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду 11 липня 2018 року в справі № 470/493/17, від 25 квітня 2019 року в справі № 910/1555/18, від 18 травня 2021 рок в справі № 757/1587/21-ц, від 23 березня 2023 року в справі № 757/9599/20-ц, від 18 квітня 2024 року в справі № 757/51248/21-ц, від 12 лютого 2025 року в справі № 645/5124/23, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що відсутній висновок Верховного щодо застосування статті частини шостої статті 7, частини другої статті 8, частин другої, шостої статті 11, частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», зокрема, чи свідчить ненадання клієнтом відомостей, необхідних для здійснення належної перевірки та витребуваних суб`єктом фінансового моніторингу про неможливість виконувати визначені цим Законом обов`язки або мінімізувати виявлені ризики, пов`язані з таким клієнтом або фінансовою операцією та чи є це підставою для встановлення клієнту неприйнятно високого рівня ризику та розірвання ділових відносин; частини першої статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» щодо виникнення у суб`єкта фінансового моніторингу обов`язку розірвати ділові відносини з клієнтом за умови ненадання клієнтом витребовуваних банком інформації та документів необхідних для здійснення заходів належної перевірки за умови отримання таких відомостей з інших джерел або від інших осіб та чи можливе настання відповідальності суб`єкта фінансового моніторингу за такі дії на підставі пункту 2 статті 32 цього Закону, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктами 1, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявниця вказує, що суд не дослідив зібрані у справі докази та встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, заявниця просить зупинити виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2025 року до закінчення касаційного провадження, оскільки виконання вказаного рішення може утруднити або зробити неможливим поворот його виконання у випадку задоволення судом вимог касаційної скарги.

Наголошує на необхідності забезпечення збалансованості прав та інтересів учасників справи.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Заявниця не обґрунтувала, в чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення. Незгода з оскаржуваним судовим рішенням як така не є підставою для зупинення його виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявницею не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Пелих Яни Миколаївни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року.

Витребувати із Петриківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 187/737/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом зобов`язання вчинити певні дії і стягнення пені.

Відмовити у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Пелих Яни Миколаївни про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська