Справа № 541/1092/25
Номер провадження 2-о/541/83/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 серпня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участі: секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника, адвоката Сидоренка Ю.В.,

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Міністерство оборони України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що заявник проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з середини 2017 року до початку 2020 року. Під час їх фактичних шлюбних відносин заявник завагітніла від нього і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_4 . ОСОБА_3 визнав себе його батьком, однак у зв`язку з тим, що на час народження дитини перебував на роботі за межами Полтавської області, не міг приїхати до Миргорода щоб подати заяву про визнання батьківства до відділу реєстрації актів цивільного стану. Тому 12 липня 2019 року заявник зареєструвала народження сина у Миргородському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За вказівкою заявника було записано справжні ім`я та по батькові батька дитини - ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_3 визнавав себе батьком їх дитини, поки вони проживали разом надавав заявнику матеріальну допомогу на утримання сина, брав участь у його вихованні, що підтверджується фотографіями. Проте, через деякий час вони припинили сімейні стосунки. ОСОБА_3 збирався подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком ОСОБА_4 , але відкладав це на потім, а заявник на цьому не наполягала. Він так і не встиг цього зробити, тому що в зв`язку зі збройною агресією російської федерації він 23.08.2022 року був призваний на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Заявник зазначає, що встановлення факту батьківства ОСОБА_3 щодо дитини має юридичне значення, адже від нього залежить виникнення її особистих і майнових прав, зокрема, прав і гарантій, передбачених чинним законодавством України для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, права на спадкування, на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та інших. Посилаючись на вказані обставини, заявник ОСОБА_1 просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргороді Полтавської області, актовий запис про народження № 204 від 12 липня 2019 року. Також заявник просить внести зміни в актовий запис цивільного стану громадян про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складений Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за № 204 від 12 липня 2019 року, в якому в графі «відомості про батька» вказати: батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

В судовому засіданні заявник і її представник, адвокат Сидоренка Ю.В., заяву підтримали та просили заяву задовольнити з підстав, указаних у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву (а. с. 88-89), в якій вказано, що заінтересована особа при розгляді справи покладається на розсуд суду та просить розглянути справу за відсутності її представника.

Представник заінтересованої особи - Міністерство оборони України у судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Пояснень на заяву не надавали.

Розглянувши матеріали справи, та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6 , про що Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зроблено актовий запис № 204 від 12 липня 2019 року.

У свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 від 12 липня 2019 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначені: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 4).

Запис про батька дитини ОСОБА_6 у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері ОСОБА_1 , а ім`я та по батькові батька дитини записані за її вказівкою в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується копією відповідного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 4 (а.с. 5).

Відповідно до копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_6 від 02 березня 2023 року № 19/315, на підставі Указу Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» 31 серпня 2022 року солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації та з 13 січня 2023 року вважається безвісти зниклим (а.с. 8).

Заінтересована особа ОСОБА_2 отримала сповіщення № 729 від 25 листопада 2023 року, у якому зазначено, що її син стрілець-снайпер 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 1 аеромобільного бютальйону солдат ОСОБА_3 , 1993 року народження, прийнятий на військову службу 23 серпня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_6 відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході ведення бойових дій поблизу населеного пункту Соледар Бахмутського району Донецької області (а.с. 7).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Чорнухинської селищної ради 12 грудня 2023 року (а.с. 6).

Оскільки юридично ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , бо до настання смерті ОСОБА_3 не встиг подати відповідну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, а наразі без рішення суду підтвердження між ними родинних відносин та встановлення факту батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_6 є неможливим, а встановлення факту батьківства ОСОБА_3 щодо дитини ОСОБА_6 має юридичне значення, адже від нього залежить виникнення її особистих і майнових прав, зокрема, прав і гарантій, передбачених чинним законодавством України для членів сім`ї загиблого військовослужбовця, права на спадкування, на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника та інших, тому ОСОБА_1 змушена звернутись з даною заявою до суду.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-цвказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-цзазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року задоволено клопотання представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Сидоренка Ю.В. та призначалась по даній справі судова молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої поставлено наступне питання: Чи являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , рідною бабою по генетичній лінії батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого являється ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Проведення експертизи доручено експертам медико-генетичного центру «Мама Папа» (01033, м.Київ, вулиця Тарасівська, 2/21).

До суду надано висновок молекулярно-генетичної експертизи № 48412 від 16 липня 2025 року, який був складений експертами медико-генетичного центру «Мама Папа», відповідно до якого вірогідність того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженої матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в рамках проведеного дослідження складає 96,81 % (а.с. 58-79).

Факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , крім висновку експерта підтверджується в сукупності дослідженими в судовому засіданні доказами.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно зі ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц.

У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В судовому засіданні встановлено факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно ч. 1 ст. 189 Кодексу про шлюб та сім`ю України реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення.

За положеннями ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Таким чином, наявні підстави для внесення відповідних змін до актового запису цивільного стану громадян про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складений Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за № 204 від 12 липня 2019 року, в якому в графі «відомості про батька» слід вказати: батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 121, 125, 128, 130, 134, 135 СК України, ст. ст. 10, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргороді Полтавської області, актовий запис про народження № 204 від 12 липня 2019 року.

Внести зміни в актовий запис цивільного стану громадян про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складений Миргородським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за № 204 від 12 липня 2019 року, в якому в графі «відомості про батька» вказати: батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженка м. Миргород Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка с. Гільці Чорнухинського району Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36000, .

Міністерство оборони України, місцезнаходження: проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, .

Суддя: О. А. Морозовська