Справа №442/5510/25
Провадження №2-о/442/446/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гарасимків Л.І.

з участю секретаря судового засідання Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м .Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Тунський А.Р., за участю заінтересованої особи: Дрогобицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, -

встановив:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Тунський А.Р., звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рудня Телеханського району Брестської області Республіка Білорусь, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Севастополі Автономна Республіка Крим Україна.

В обгрунтування заяви зазначає, що вона є внутрішньо переміщеною особою з м. Куп"янськ Харківської області.

03.06.2025 року вона отримала звістку, що свекор батько чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 ) , який проживав на тимчасово окупованій території у м. Севастополі на вулиці Бастіонній, помер. На підтвердження факту смерті свекра представники органу окупаційної влади у місті Севастополі відповідно до правил встановлених окупаційними органами видали свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 від 05.06.2025 року. Оскільки місто Севастополь є тимчасово окупованою територією, можливість отримати свідоцтво про смерть та зареєструвати факт смерті в порядку визначеному законодавством України не виявляється за можливе.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , необхідне заявниці для реалізації цілої низки прав людини.

Процесуальні дії суду.

24.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив розглядати справу в порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 11.082025. Встановлено заінтересованій особі п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також заявнику встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а заінтересованій особі п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Заявниця та її представник адвокат Тунський А. Р. в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують повністю, просять її задоволити.

Представник Дрогобицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, щодо завдоволення заяви покладаються на думку суду, з рішенням будуть згідні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд встановив:

Як вбачається з довідки від 02.12.2022 №1302- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою.

Відповідно до копії паспорта України серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є громадянин України.

Відповідно до Свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 11 жовтня 2011 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 24.01.2014 року ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Севастополі Автономна Республіка Крим Україна на тимчасово окупованій території, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 05.06.2025 виданим на тимчасово окупованій території органами окупаційної влади.

Документи на підтвердження смерті, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що підтверджується Переліком територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних(бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, затверджено Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22грудня 2022року №309 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25серпня 2023року).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 року №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст.2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст.82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години З0 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції України та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження та смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, „Loizidou v. Turkey, „Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, „Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, „Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого „намібійського винятку, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи „намібійський винятоку справі „Кіпр проти Туреччини, Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Таким чином, документи, видані незаконними органами та установами, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, згідно з ч. 3ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» можуть створювати правові наслідки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Севастополі на тимчасово окупованій території України є встановленим, тому заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для видачі відповідного свідоцтва про смерть.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 76-83, 89, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315-318, 354, 355 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Рудня Телеханського району Брестської області Республіка Білорусь, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Севастополі Автономна Республіка Крим Україна.

Рішенню допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.І. Гарасимків