Дата документу 22.08.2025Справа № 554/8413/23
Провадження № 2-ві/554/13/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» серпня 2025 року Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого - судді Сметаніної А.В.,

за участі секретаря - Злобинець Д.О.,

заявника - ОСОБА_1

представника ОСББ «Степового фронту-34» - адвоката Джумелі Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава заяву ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко Марини Олександрівни від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСББ «Степового фронту-34» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко М.О. перебуває цивільна справа за позовом ОСББ «Степового фронту-34» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

19.08.2025 року Кравченко Т.Л. подана заява про відвід, відповідно до якої, остання просить відвести суддю Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко М.О. від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСББ «Степового фронту-34» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з тих підстав, що суддя Материнко М.О. допускає некоректну поведінку, різкі висловлювання в її бік. З поведінки судді очевидно, що вона займає сторону позивача. Вказане свідчить, що в даному випадку виникли обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об?єктивності судді.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.08.2025 року заява ОСОБА_1 про відвід судді Материнко М.О. визнана необґрунтованою, провадження у справі зупинено до вирішення питання про відвід судді, справу передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2025 року вищезазначену заяву, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 та ч.3 ст. 40 ЦПК України, розподілено судді Сметаніній А.В.

У відповідності до ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

В даному випадку за ініціативою суду заява про відвід судді вирішувалась з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала подану нею заяву, наполягала на її задоволенні, зазначила, що суддя Материнко М.О. допускає некоректну поведінку щодо неї, різко висловлюється в її бік, не приймає подані нею докази. З поведінки судді, з її суб?єктивного враження, очевидно, що вона займає сторону позивача. Вказане свідчить, що в даному випадку виникли обставини, які викликають сумніви в неупередженості та об?єктивності судді, а тому просить її відвести від участі в розгляду даної цивільної справи.

В судовому засіданні представник ОСББ «Степового фронту-34» - адвоката Джумеля Н.Г. просила відмовити у задоволенні заяви про відвід, зазначивши, що підстав для відводу, передбачених вимогами ЦПК України, немає. Те, що у Кравченко Т.Л. склалось враження, що суддя займає позицію сторони позивача, є її суб?єктивним баченням. Вважає, що заява про відвід подана лише з метою затягування судового розгляду. Всі заяви та клопотання суддя вирішує в процесуальному порядку, переваги нікому не віддає.

Суд, вислухавши доводи заявника, представника ОСББ «Степового фронту-34» - адвоката Джумелі Н.Г., дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

З вимог ст.ст. 126, 129 Конституції України вбачається, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, а вплив на них у будь-який спосіб забороняється. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України.

Як роз`яснено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, виходячи з того, що незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, суддя при здійсненні правосуддя підкоряється лише закону і нікому не підзвітний.

Частиною 2 ст. 39 ЦПК України встановлено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (ч.2 ст. 36 ЦПК).

Частиною 3 вказаної статті визначено, що до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

З вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України вбачається, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Положеннями ч. 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов?язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об?єктивності судді.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об?єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом є гарантією права на справедливий суд, як в процесі щодо прав та обов`язків цивільного характеру, так і щодо кримінального обвинувачення і неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід/самовідвід.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб?єктивного та об?єктивного критеріїв. За суб?єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Стосовно суб?єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного. Відповідно до об?єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03 травня 2007 року зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб?єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження та об?єктивного критерію, тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з?ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. При чому позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об?єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення ЄСПЛ у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), п. 58). У цьому зв?язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швецарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Під час розгляду заяви судом встановлено, що заявлений відвід не містить даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді Материнко М.О., що передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України.

Заявником не надано належних доказів того, що існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Материнко М.О., відсутні конкретні факти, які б свідчили про будь-яку заінтересованість та упередженість судді під час розгляду даної цивільної справи.

Твердження заявника про упереджене та зацікавлене ставлення у даній цивільній справі з боку судді чи прихильне ставлення до сторони позивача об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку заявника діям головуючого судді, які самі по собі без наведення конкретних обґрунтованих підстав, що вказують на упередженість та необ?єктивність судді, не є підставами для відводу.

Доводи заявника щодо некоректної поведінки судді чи різких виловлювань є особистим сприйняттям заявника .

Всі доводи про упередженість судді зводяться до особистого сприйняття заявником дій та процесуальних рішень судді, не свідчать про особисту заінтересованість судді, відсутні інші обставини, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді під час розгляду справи.

Таким чином, викладені в заяві про відвід та в судовому засіданні доводи заявника не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не свідчать про необ?єктивність та упередженість судді.

З наведених у заяві підстав вбачається, що вони мають виключно суб?єктивний характер, оскільки з них не простежується будь-яка залежність чи взаємозв?язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість чи необ?єктивність судді, а отже не вбачається наявності заінтересованості головуючого у цій справі судді або її упередженості у результатах судового провадження, а отже вони не є тими обставинами, які виключають участь судді у розгляді даної цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко М.О.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-41, 258-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду міста Полтави Материнко Марини Олександрівни від участі у розгляді цивільної справи за позовом ОСББ «Степового фронту-34» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Суддя Шевченківського

районного суду міста Полтави: А.В. Сметаніна