Справа № 496/6385/23
Провадження № 2-п/496/15/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Сурженко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду,

УСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2025 року задоволено частково позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 001 від 28.09.2021 року у розмірі 249979 грн 65 к., яка складається з заборгованості по кредиту 249948 грн 20 к. та заборгованості по процентам 31 грн 45 к., а також судовий збір у розмірі 3749 грн 70 к.

21.03.2025 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що жодних документів від суду відповідач не отримував, тому і не знав про розгляд справи за своєю участю, про заочне рішення дізнався випадково. Зважаючи на те, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, він був позбавлений можливості подавати докази та заперечення. Що стосується заперечення проти позовних вимог представник заявника вказує, що АТ «ПУМБ» не надало суду докази оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що в сукупності із заявою-анкетою свідчило б про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Так само, на думку представника заявника, не можуть бути прийняті до уваги судом доводи позивача про досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного ознайомлення ОСОБА_1 з усіма істотними умовами договору. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення позичальника і відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом позичальника, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження позичальника, відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Долучений позивачем до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому можна вважати, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач був ознайомлений саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. Посилання позивача на паспорт споживчого кредиту, як на складову кредитного договору, не має прийматися судом, оскільки потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є борговим документом та належним доказом, що доводить отримання кредиту. Таким документом, відповідно до ч. 1 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в України, затвердженої постановою Правління НБУ від 25.09.2018 року, може бути банківський документ з підписом відповідача, якого не надано. Розрахунок заборгованості не є доказом наявності чи відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позову з зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру, має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції. Крім того, з наданого розрахунку не вбачається за можливе перевірити правильність нарахувань відповідних сум, ніяких роз`яснень та доказів щодо принципу складення даних розрахунків справа не містить. Розрахунок містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо. Враховуючи, що кредитний договір є реальним, так як згідно з положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей, надання доказів про перерахування кредитодавцем суми грошової позики (кредиту) на зазначений в договорі розрахунок позичальника для висунення і доведення вимоги позивачем (новим кредитором) про стягнення з боржника є обов`язковим. З урахуванням того, що надані позивачем розрахунки суми боргу за кредитними договорами не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, можна зробити висновок, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку.

Окрім зазначеного вище, представник заявника просить суд поновити пропущений процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що заочне рішення було проголошено судом 03.02.2025 року. ОСОБА_1 було укладено договір про надання адвокатських послуг з АО «Захист», а тому є необхідність у поновленні пропущеного строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою служби поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник заявника ОСОБА_2 та представник АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд повідомили, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного документу до їх електронних кабінетів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення в частині поновлення процесуального строку на подачу такої заяви слід відмовити, а заяву про перегляд заочного рішення залишити без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Зі змісту заочного рішення суду від 03.02.2025 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був.

Статтею 283 ЦПК України встановлено, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення суду від 03.02.2025 року направлялось на адресу відповідача, проте поштове повідомлення про отримання останнім вказаного рішення відсутнє.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У заяві про перегляд заочного рішення представник заявника, окрім іншого, просить поновити пропущений процесуальний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення. При цьому вказує, що заочне рішення було проголошено судом 03.02.2025 року. ОСОБА_1 було укладено договір про надання адвокатських послуг з АО «Захист». Посилаючись на ст. 59 Конституції України, згідно з якою кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав, а також на ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, згідно з якою учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом, є необхідність у поновленні пропущеного строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, як встановлено судом, повний текст заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.02.2025 року по цивільній справі за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованість за кредитним договором було виготовлено судом 03.02.2025 року, надіслано судом до ЄДРСР 06.02.2025 року, а оприлюднено 07.02.2025 року.

07.02.2025 року засобами поштового зв`язку від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до суду надійшла заява про долучення як учасника та ознайомлення з матеріалами справи № 496/6385/23. До заяви представник долучила копію ордера на надання правничої допомоги серії ВН № 1470329 від 04.02.2025 року та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 004668 від 22.05.2024 року.

Відповідно до службової записки помічника судді Дягилева В. від 10.02.2025 року, представника відповідача ОСОБА_2 було долучено до електронної справи в КП «Д-3» 10.02.2025 року. Цього ж дня, документ в електронному вигляді «Заочне рішення суду» від 03.02.2025 року було надіслано одержувачу ОСОБА_2 в її електронний кабінет, в який доставлено о 19:55:19, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 08.02.2024 року по справі № 480/8341/22 (адміністративне провадження № К/990/34473/23) факт ненадіслання судом першої інстанції [безпосередньо] позивачеві копії судового рішення - ухваленого за наслідками розгляду справи - на паперових носіях (тобто засобами поштового зв`язку), але за наявності підтвердження належного надіслання (як і вручення) копії судового рішення представнику позивача (адвокату) із застосуванням ЄСІТС, не дає достатніх підстав вважати, що позивач не отримав судового рішення, відповідно не міг знати про результат розгляду своєї справи, з яким він, власне, не погоджується.

Відтак, строк визначений в ч. 3 ст. 284 ЦПК України, слід відраховувати з 10.02.2025 року, оскільки саме в цей день представник відповідача отримала заочне рішення суду в електронному кабінету ЄСІТС.

За таких обставин, представник заявника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду з пропуском встановленого двадцятиденного строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Враховуючи те, що представником заявника пропущено строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення і в заяві в частині поновлення процесуального строку на подачу такої заяви не вказано жодної поважної причини пропуску цього строку, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, в тому числі відомостей про те, коли відповідачу стало відомо про зазначене судове рішення, суду також не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку, встановленого для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно з ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Зважаючи на те, що відсутні підстави для поновлення пропущеного процесуального строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення і заява про перегляд заочного рішення подана з пропуском процесуального строку, визначеного законом, а тому заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 120, 126, 127, 259, 260, 272, 283, 284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали складено 29.07.2025 року.

Виготовлення повного тексту ухвали поза межами строків, встановлених чинним законодавством на її виготовлення, обумовлено рядом причин, якими є, зокрема, велика завантаженість суддів Біляївського районного суду Одеської області, в тому числі судді Пендюри Л.О., в провадженні якого з початку 2025 року перебуває більш, ніж одна тисяча двісті п`ятдесят справ, а також недостатня кількість суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді Одеської області зменшилася з 11 до 6 (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, що створює надмірне навантаження та виключає можливість виготовлення судових рішень у строки, встановлені чинним законодавством, перебування судді Пендюри Л.О. у черговій щорічній відпустці з 01.07.2025 року по 28.07.2025 року включно. Крім того, на робочий процес суттєво впливають чисельні повітряні тривоги і необхідність перебування у цей момент суддів та працівників суду у безпечному місці, яким не є службовий кабінет.

Суддя Л.О. Пендюра