Справа № 521/8840/25
Провадження № 2/521/4907/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання трудових відносин припиненими, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання трудових відносин припиненими.

Свої вимоги мотивує тим, що з 10 жовтня 2015 року між нею (дівоче прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Відповідачем по справі - ТОВ «Одеський коровай» () було укладено безстроковий трудовий договір, згідно з яким її прийнято на роботу працівником на посаду машиніста тістообробних машин 4 розряду виробничої служби (наказ №179 від 09.10.2015 року), далі наказом №203 від 13.11.2015 року з 16.11.2015 року її переведено на посаду тістороба 4 розряду виробничої служби, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідці №73, виданій ТОВ «Одеський коровай» від 05.10.2016.

Зазначає, що з 14.10.2016 року по 18.08.2019 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-річного віку, що також підтверджується довідкою №73, виданою мені ТОВ «Одеський коровай» від 05.10.2016 року.

При виході з відпустки по догляду за дитиною та візиту на робоче місце за адресою працевлаштування: АДРЕСА_1 , її зустріла невідома посадова особа, яка представилась представницею зовсім іншої юридичної особи та пояснила, що за час перебування в відпустці по догляду за дитиною, ТОВ «Одеський коровай» фактично припинив свою господарську діяльність, змінив місце розташування та їй нічого не відомо про подальшу долю вказаного товариства. В паперовому ящику серед ряду трудових книжок працівників ТОВ «Одеський коровай», позивачка знайшла і свою. Разом з тим, жодних записів в ній з 2015 року не було (ні запису про переведення, перепризначення на іншу посаду, звільнення з роботи тощо). Також, за період перебування у відпустці по догляду за дитиною, їй від роботодавця ТОВ «Одеський коровай» () жодного разу не надходило листів з попередженнями про звільнення, перепризначення, реорганізацію підприємства тощо, та не було ніяких дзвінків від роботодавця. Подальші пошуки роботодавця ТОВ «Одеський коровай» () не дали результату, номера телефонів та інші засоби зв`язку з роботодавцем були вимкнені або неактивні.

Таким чином, зазначає, що фактично втратила трудові відносини з роботодавцем з огляду на його відсутність. Заробітну платню не отримує, трудові обов`язки не виконує.

Також, в квітні 2025 року вона направила запит до Головного управління ДПС в Одеській області з проханням надати інформацію щодо стану (правоздатність) платника податків юридичної особи ТОВ «Одеський коровай» () та зазначити в якій категорії застрахованих осіб числиться Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Із письмової відповіді Головного управління ДПС в Одеській області від 24.04.2025 року повідомлено, що станом на 24.04.2025 року Відповідач ТОВ «Одеський коровай» () є зареєстрованою юридичною особою, з 14.07.2014 року перебуває на обліку у Головному управління ДПС в Одеській області, Одеській державній податковій інспекції як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та має заборгованість зі сплати єдиного внеску по підприємству ТОВ «Одеський коровай» на загальну суму 9 064134,95 грн.

Також, з метою реалізації конституційних прав на працю, позивачкою 29.04.2025 року у письмовій формі листом з повідомленням, була подана на адресу ТОВ «Одеський коровай» () заява про звільнення за власним бажанням у відповідності до статті 38 Кодексу законів про працю України. 15.05.2025 року (дата зафіксована на штампі Укрпошти) її заява про звільнення за власним бажанням разом з конвертом з повідомленням та довідкою Укрпошти повернута назад з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи, що роботодавець «Одеський коровай» () у двотижневий строк не відповів взагалі позивачу, а ні про можливість звільнення, а ні про неможливість звільнення, вона рахує дату 15.05.2025 року (повернення заяви разом з конвертом з повідомленням та довідкою Укрпошти) датою з якої слід припинити трудові відносини з роботодавцем за її заявою за власним бажанням, так як з 29.04.2025 року до 15.05.2025 року сплили два тижні попередження працівника про намір звільнення.

Таким чином, по теперішній час у мене, як Позивача відсутня будь-яка можливість припинити трудові правовідносини з Відповідачем, навіть подавши відповідну заяву на звільнення. Заробітна плата їй не нараховується та не виплачується. Наявність запису в трудовій книжці про прийняття на роботу до ТОВ «Одеський коровай» (), а також наявність відомостей в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування як зайнятого на основному місці роботи, які не вилучені із реєстру органом пенсійного фонду перешкоджає їй та створює штучні передумови як Позивачеві для працевлаштування за іншим основним місцем роботи, що порушує її право на працю, обмежує у можливостях зайнятості, перешкоджає заробляти на життя власною працею, а також отримувати належні мені трудові гарантії. Враховуючи вищевикладене вимушена звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу відповідача, у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Представник відповідача надав суду заяву, в якій позовні просив розглядати у відсутності представника.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 2015 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Відповідачем по справі ТОВ «Одеський коровай» () було укладено безстроковий трудовий договір, згідно з яким позивачку прийнято на роботу працівником на посаду машиніста тістообробних машин 4 розряду виробничої служби (наказ №179 від 09.10.2015 року), далі наказом №203 від 13.11.2015 року з 16.11.2015 року її переведено на посаду тістороба 4 розряду виробничої служби, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідці №73, виданій ТОВ «Одеський коровай» від 05.10.2016 року. (а.с. 15-16)

Встановлено, що позивачка з 14.10.2016 року по 18.08.2019 року (наказ №190 від 05.10.2016 року) перебувала у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-річного віку, що також підтверджується довідкою №73, виданою ТОВ «Одеський коровай» від 05.10.2016 року.(а.с.17)

З метою встановлення контакту з роботодавцем позивачкою була направлена листом з повідомленням на адресу роботодавця ТОВ «Одеський коровай» () заява, в якій я просила, зокрема, керуючись вимогами ЗУ «Про звернення громадян», Кодексу законів України про працю, надати письмову відповідь про її статус, як працівника даного підприємства (звільнений, переведений на іншу посаду тощо) та надати на її адресу підтверджуючі документи (витяги з наказів про звільнення, переведення, з відповідними записами тощо). Однак її заява разом з конвертом з повідомленням та довідкою Укрпошти повернута назад з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 18,19,20)

Із письмової відповіді Головного управління ДПС в Одеській області від 28.04.2025 року повідомлено, що станом на 24.04.2025 року Відповідач ТОВ «Одеський коровай» () є зареєстрованою юридичною особою, з 14.07.2014 року перебуває на обліку у Головному управління ДПС в Одеській області, Одеській державній податковій інспекції як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та має заборгованість зі сплати єдиного внеску по підприємству ТОВ «Одеський коровай» на загальну суму 9 064134,95 грн., також повідомлено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на них завдань формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру (пункт 1 частини 1 статті 12-1 Закону №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). (а.с. 28-31)

Пунктом 3 частини 1 статті 12-1 Закону №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що Пенсійний фонд України здійснює контроль за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 14-1 Закону №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» обов`язком Пенсійного фонду та його територіальних органів є, зокрема, забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Відповідно до Витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форми ОК-5, форми ОК-7 (індивідуальні відомості про застраховану особу із Пенсійного фонду України) вбачається, що позивачка ОСОБА_1 й досі знаходиться в реєстрі застрахованих осіб ТОВ «Одеський коровай», але після виходу з декретної відпустки сплата соціального внеску за неї ТОВ «Одеський коровай» () не здійснюється та дані на Пенсійний фонд з вересня 2019 року не передаються. (а.с. 21-27)

Оскільки позивач мала намір припинити трудові відносини з Відповідачем ТОВ «Одеський коровай», то останньому 29.04.2025 року у письмові формі листом з повідомленням була подана на адресу ТОВ «Одеський коровай» () заява про звільнення за власним бажанням у відповідності до статті 38 Кодексу законів про працю України. (а.с. 34,35)

Лист залишений без відповіді, а заява без задоволення, у зв`язку з чим вона вимушена звертатися до суду, оскільки позбавлена можливості у інший спосіб припинити трудові відносини з Відповідачем і, відповідно, працевлаштуватися на іншу роботу. Враховуючи зазначені норми закону вона належним чином, у визначеному законом порядку, повідомила Відповідача про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням. Після спливу строку попередження (двох тижнів) з дня подачі зазначеної вище заяви, позивачка продовжує вимагати розірвання укладеного між нею та Відповідачем трудового договору.

15.05.2025 року (дата зафіксована на штампі Укрпошти) заява про звільнення за власним бажанням разом з конвертом з повідомленням та довідкою Укрпошти повернута позивачці назад з відміткою «за закінченням терміну зберігання». (а.с. 32-33)

Проте, Відповідач, всупереч вимогам закону та у порушення прав позивача на припинення трудових відносин і звільнення з роботи з ініціативи працівника за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, жодних дій не вчинив, наказ про звільнення її з роботи не видав. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 13.07.2025 року вбачається, що відповідач по справі товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» перебуває в стані зареєстрованого.(а.с.59-65)

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом ст. 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до вимог ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не можна тримати в рабстві або в підневільному стані. Ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Обраний позивачем спосіб захисту (розірвання трудових відносин з ініціативи працівника) направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 757/61865/16-ц.

Передбачений частиною 3 статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає видачу роботодавцем наказу за заявою працівника.

Припинення трудових відносин тісно пов`язано зі свободою його праці, оскільки праця може виконуватися саме до того часу поки останній не вирішить припинити її виконання або з інших підстав.

При цьому, припинення трудових правовідносин має безпосередній вплив на можливість мати реалізацію прав на зайнятість (не заборонену законодавством діяльність осіб, пов`язану із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі), працевлаштуванням на роботі (посаді).

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 681/1629/18 (провадження № 61-14424св18) зазначено, що «розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору».

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року у справі № 569/249/18-ц (провадження № 61-48997св18).

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що роботодавець «Одеський коровай» () у двотижневий строк не відповів ОСОБА_1 , а ні про можливість звільнення, а ні про неможливість її звільнення, тому суд вважає дату 15.05.2025 року (повернення заяви разом з конвертом з повідомленням та довідкою Укрпошти) датою з якої слід припинити трудові відносини з роботодавцем за заявою ОСОБА_1 за власним бажанням, так як з 29.04.2025 року до 15.05.2025 року сплинуло два тижні попередження працівника про намір звільнення.

Позивач у заяві про звільнення від 13 червня 2022 року, не визначила датою звільнення день подання заяви, та зі спливом двотижневого строку не приступила до виконання своїх трудових обов`язків, не відкликала подану нею заяву про звільнення, не висловила іншим чином намірів про бажання продовження трудових відносин.

Виходячи з того, що станом на день розгляду справи, відповідачем не прийнято рішення щодо звільнення позивача, що порушує право останнього на вільний вибір праці та встановлює для нього додаткові обов`язки, заявлена вимога про розірвання трудового договору з 15 травня 2025 року підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 38, 235 КЗпП України, ст.ст. 4, 5, 12, 76 -81, 258 , 261-265, 273, 274, 352 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай», Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання трудових відносин припиненими задовольнити.

Визнати припиненими з 15 травня 2025 року трудові відносини між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» () на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області () внести зміни в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме виключити працівника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з дати припинення трудових відносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» () з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський коровай» (місцезнаходження: 66078, м. Одеса, вул. Євгена Танцюри, буд. 14, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) витрати за судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01 серпня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН