РІШЕННЯ

іменем України

11 серпня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі головуючого судді Микитина Володимира Ярославовича

сторони у справі:

позивачка ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

зміст позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів на дитину;

розглянувши дану цивільну справу у приміщенні суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, на підставі наявних у ній матеріалів, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін у справі.

Позивачка ОСОБА_1 02.06.2025 року засобами поштового зв`язку скерувала у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована у діловодстві 04.06.2025 року за вх. № 3804, в якій просить ухвалити рішення про зміну способу стягнення аліментів, котрий встановлений рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року за єдиним унікальним номер судової справи 457/395/18, у твердій грошовій сумі, та надалі стягувати на її користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, змінивши стягнення з дня набрання ухваленим у цій справі судовим рішенням законної сили. Також ставить питання про стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 457/395/18 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., починаючи стягнення з 02.05.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття. На даний час позивачка ОСОБА_1 не працює, а відповідач ОСОБА_2 , окрім аліментів, іншої допомоги не надає. Позивачка ОСОБА_1 також зазначає, що на даний час її матеріальний стан погіршився, оскільки дитина росте і відповідно зросли витрати на утримання, ціни значно зросли на предмети першої необхідності, які необхідні для забезпечення нормального розвитку ще малолітньої дочки. Також змінилися обставини, які впливають на розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 , й останній в змозі забезпечити матеріальне утримання своєї дочки на більш достойному рівні.

Відповідач ОСОБА_2 у запропоновані судом строк та порядку відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до нього про зміну способу стягнення аліментів на дитину, не подав, хоча в силу положень ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі від 05.06.2025 року йому вручена 01.07.2025 року. Відповідно, відповідач ОСОБА_2 свою позицію у цій справі із обґрунтуванням її необхідними доказами не навів.

Інших передбачених ЦПК України заяв по суті справи від її сторін до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Заяви та клопотання учасників справи.

Будь-яких заяв чи клопотань від сторін у справі, котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, 05.06.2025 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідач а ОСОБА_2 .. Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 1453465 від 05.06.2025 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, на підставі положень ст. 28 ЦПК України, 05.06.2025 року було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи позивачки ОСОБА_1 .. Так, згідно сформованої з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 1453474 від 05.06.2025 року, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 05.06.2025 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , який не має статусу підприємця, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження, у межах визначеного ст. 275 ЦПК України строку, тобто не більше шістдесяти днів з дня відкриття у ній провадження, у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області, що за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами.

Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки ОСОБА_1 , й причетність до такого порушення її прав відповідача ОСОБА_2 , встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Згідно з свідоцтвом про народження на бланку серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Хирівської міської ради Старосамбірського району Львівської області 14.09.2016 року (копія міститься у справі, а. с. 11), батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значаться обидві сторони у справі.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.05.2018 року за єдиним унікальним номером справи 457/66/18, котре 26.06.2018 року набрало законної сили (копія міститься у справі, а. с. 7-9), з-поміж іншого, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з позивачкою ОСОБА_1 як її матір`ю з постійним місцем проживання останньої.

На підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 457/395/18, котре 01.10.2018 року набрало законної сили, а також виданого 06.11.2018 року на його примусове виконання виконавчого листа (копії містяться у справі, а. с. 10-14, 19), з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., починаючи стягнення з 02.05.2018 року.

Релевантні джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.

Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами до неї, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, Сімейним кодексом України (надалі СК України), іншими актами законодавства, прийнятими у їх відповідності.

Так, згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини 8 та 9 ст. 7 СК України).

Чинний СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини 1 та 2 ст. 141 СК України).

Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Чинний СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Узагальнена оцінка доводів та аргументів за результатами розгляду цієї справи.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є малолітньою, то на зазначеного відповідача покладений обов`язок утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, що настане ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд підкреслює, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Будь-які докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача ОСОБА_2 чи наявності в нього на утриманні інших малолітніх, неповнолітніх дітей, або ж непрацездатних членів сім`ї, у матеріалах цієї справи відсутні. Судом не здобуто також доказів з приводу наявності у сторін у справі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, або ж придбання ними нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Беручи до уваги аргументи стосовно того, що позивачка ОСОБА_1 не працює, при цьому на її утриманні є малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та потребує матеріальної підтримки, враховуючи її зростання, підвищення цін, інфляцію в Україні, натомість, відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дочку до досягнення нею повноліття, а тому, раніше визначений судом розмір аліментів в сумі 1 500 грн. є недостатнім для задоволення всіх потреб дитини, що у сукупності дає суду підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Таким чином, вирішуючи цей спір, суд, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та те, що відповідач ОСОБА_2 здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу, доказів зворотного зазначеним відповідачем суду не надано, тоді як дитина потребує такої допомоги, а тому, вважає можливим визначити аліменти на дитину в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 457/395/18.

Водночас, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд також враховує, що, як неодноразово вказував Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», серія A № 303-A, параграф 29-30).

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про зміну способу стягнення аліментів на дитину) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то на підставі ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі у вигляді необхідності справляння судового збору підлягають до стягнення на користь держави з відповідача ОСОБА_2 , пропорційно до задоволених позовних вимог.

Поряд з цим, позивачка ОСОБА_1 понесла витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати за отриману професійну правничу допомогу, котрі становлять 2 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 41 від 27.05.2025 року адвоката Маципури Г.І. (міститься у справі, а. с. 20), й такі кошти підлягають стягненню на її користь з відповідача ОСОБА_2 ..

Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Керуючись статтями 4-5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 133, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину, - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Трускавецьким міським суду Львівської області від 31.08.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 457/395/18.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) у розмірі частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи таке стягнення з дня набрання цим рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір за пред`явлення до нього ОСОБА_1 позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів на дитину, у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. на відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи.

Виконавчий лист, виданий 06.11.2018 року на підставі рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 31.08.2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 457/395/18, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., починаючи стягнення з 02.05.2018 року, і до досягнення дитиною повноліття, - відкликати після погашення заборгованості зі сплати аліментів за період до набрання цим рішенням законної сили.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; адреса електронної пошти: відсутня; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Повне рішення суду складено: 11 серпня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН