Справа №524/977/25
Провадження №2/524/3333/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 89904.59 грн, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

08 червня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем укладено Договір №500159-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 29000 грн зі сплатою щомісячно відсотків. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 89904.59 грн.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

У відзиві відповідач зазначив, що проти задоволення позову заперечує.

Вказав, що договір є неукладеним, оскільки до матеріалів справи позивач долучив паперову копію договору, яка не є належним доказом. Посилаючись на те, що розмір нарахованих позивачем відсотків не відповідає критеріям розумності та не є співрозмірним із розміром тіла кредиту, просив зменшити відсотки до розміру тіла. Вимоги позивача в частині стягнення заборгованості з комісії вважає безпідставними, оскільки вказана комісія є платою за обслуговування кредитної заборгованості, тобто за послуги які мають надаватись безкоштовно. Просив врахувати відсутність належних доказів перерахування коштів.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

08 червня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір №500159-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Відповідно до умов договору Строк, на який надається Кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,14918207, фіксована; комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 4 350,00 грн; нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту; строк дії Договору до 23.11.2024; орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 85 946,38 грн; загальні витрати за Кредитом: 56 946,38 грн.

Заборгованість за даним кредитним договором станом на 16.01.2025 становить 89904.59 грн і складається із заборгованості за основною сумою боргу 26000,66 грн; заборгованості за відсотками за період із 25.08.2021 по 23.11.2024 60835,03 грн; заборгованості по сплаті комісії 3068,90 грн.

НОРМИ ПРАВА

За нормою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закон № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Кредитні відносини передбачають наявність певних зобов`язань між сторонами, зокрема обов`язку кредитора надати кошти, а позичальника повернути кошти та сплатити проценти.

Щодо доводів відповідача з приводу відсутності на договорі підпису позичальника.

Аналіз приписів законодавства, якими врегульовано спірні у цій справі правовідносини, засвідчує, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Тобто, це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису всіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року по справі № 545/1750/21(провадження № 61-1177св24)

За встановлених у справі обставин, договір №500159-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма) був укладений в електронному вигляді в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» шляхом акцепту відповідачем оферти.

При цьому відповідно до візуальної форми послідовності дій Клієнта 08.06.2024 о 19:44:28 надійшов запит на формування одноразового ідентифікатора для підписання Договору, у зв`язку із чим клієнту відправлено в смс-повідомленні на номер телефону Клієнта одноразового ідентифікатора UA-8496 та 08.06.2024 о 19:45:05 відбулось акцептування клієнтом умов оферти, шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-8496 (дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти Договір, та надсилаються іншій стороні цього Договору).

Суд наголошує на тому, що надіслана позивачем копія договору містить інформацію про те, що договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором UA-8496.

Крім того, на переконання суду, доводи відповідача з приводу подання позивачем паперової копії електронного доказу не відповідає дійсності з огляду на те, що позовна заява надійшла до суду в електронній формі через підсистему «Електронний Суд».

Суд наголошує на тому, що відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що договір він не укладав.

З огляду на вказане, суд вважає доведеною обставиною факт укладення між сторонами договору №500159-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма).

Щодо доводів відповідача про відсутність належних доказів на підтвердження перерахування коштів.

Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав суду інформаційну довідку, відповідно до якої ТОВ «Платежі Онлайн», як технологічний оператор платіжних послуг, повідомив, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція 41786-51351-65453 на суму 29000,00 грн на номер платіжної картки НОМЕР_1 , коментар до платежу: Перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №500159-КС-002 від 08.06.2024 Без ПДВ.

Відповідно до інформації з АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 на яку 08.06.2024 було зарахування коштів у сумі 29 000,00 грн.

В своїй сукупності вказані докази, на переконання суду, підтверджують те, що кошти відповідно до умов договору були отримані відповідачем. Доказів на спростування вказаної обставини, відповідач не надав.

Щодо доводів відповідача з приводу комісії.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц дійшов висновку про те, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року.

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним у силу закону з моменту його укладення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17).

Судом встановлено, що п.2.5 договору передбачена одноразова комісія за надання кредиту в розмірі 4 350,00 грн.

Проте, положення договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемними і окреме рішення суду про визнання їх недійсними не вимагається.

У зв`язку із викладеним суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні вимоги щодо стягнення заборгованості з комісії, а сплачені відповідачем кошти в сумі 1 281,10 зарахувати на погашення основної заборгованості.

Щодо доводів відповідача щодо розміру відсотків та клопотання про зменшення їх розміру.

Так, суд враховує посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17.03.2020 по справі 902/417/18. Однак, суд відзначає, що обставини даної справи є відмінними від тих, які були предметом оцінки Великої Палати Верховного Суду, з огляду на те, що предметом позову у справі 902/417/18 було, в тому числі, стягнення пені, штрафу та відсотки річних, як міри відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, відповідно до ст. 625 ЦК України.

В свою чергу в даній справі позивач заявив вимогу про стягнення відсотків, як плати за користування кредитними коштами.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Отже, цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/12876/19, провадження № 12-94гс20.

Суд відзначає, що розмір щомісячних процентів та порядок їх нарахування було визначено в оферті. Отже, у разі незгоди із відповідним розміром процентів позичальник мав можливість відмовитись від укладення договору на невигідних для нього умовах. Однак, відповідач погодив умови кредитування, вважав їх прийнятними. Крім іншого, суд враховує те, що орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту міститься в договорі.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру відсотків.

Приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем, суд частково задовольняє вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №500159-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма) в розмірі 85554,59 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, в сумі 2305.15 грн, які складаються із судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 95.16%

Керуючись ст. 526, 530, 610-612, 625, 1054 ЦК України, ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (, 01133, Україна, місто Київ, Б. Лесі Українки, будинок, 26, офіс, 411) заборгованість за Договором №500159-КС-002 про надання кредиту(Споживчий кредит. Електронна форма) від 08 червня 2024 року в розмірі 85554,59 грн та судові витрати в сумі 2305.15 грн.

В іншій частині вимог відмовти.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ