Справа № 212/5700/23
У Х В А Л А

25 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участі секретаря Яшкова М. М.,

розглянувши заяву Амельчишина Олега Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про роз`яснення рішення суду по справі № 212/5700/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради,

за участі боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника Амельчишина О. В.,

представника стягувача Макаренко О. Ю., -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2025 року до суду надійшла заява адвоката Амельчишина О. В., де він, діючи в інтересах ОСОБА_1 , вказував, що за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13.06.2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 було усунуто перешкоди з боку матері ОСОБА_1 у вихованні та вільному спілкуванні батька ОСОБА_2 з дітьми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом визначення способу участі в вихованні та спілкуванні з дітьми, які проживають з матір`ю ОСОБА_1 , із встановленням певного порядку систематичних побачень батька з дітьми із дотриманням режиму дня, харчування, догляду та лікування дітей, а також протягом перших шести місяців з дня набуття чинності рішення суду у присутності матері дітей, ОСОБА_1 , а в подальшому зі спливом шестимісячного строку - без присутності матері ОСОБА_1 . Проте представник ОСОБА_1 зазначав, що між сторонами справи виник спір щодо порядку виконання такого судового рішення з наступних підстав. Так батько не виконував рішення суду, оскільки впродовж більше 6-ти місяців взагалі не спілкувався з дітьми, але зі спливом вказаного терміну з моменту набрання рішенням суду законної сили почав вимагати забезпечити йому спілкування з дітьми без присутності матері, проти чого мати заперечує оскільки діти не почали сприймати свого батька як безпечного дорослого, між дітьми та батьком не утворився сталий психоемоційний зв`язок, діти його бояться. Додавав, що батько наполягає, що право вибору місця спілкування з дітьми належить лише йому, тому погоджувати місце спілкування з дітьми із матір`ю дітей він не бажає. У свою чергу діти не бажають спілкуватися з батьком. Існування вказаних суперечок підтверджується зверненнями адвоката Макаренко О. Ю. в інтересах ОСОБА_2 до керівника Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району щодо забезпечення виконання рішення суду від 13.06.2024 року. Отже, просив суд таке рішення роз`яснити відповідно до ст. 271 ЦПК з наступних питань. Так адвокат Амельчишин О. В., посилаючись на мотивування судом рішення від 13 червня 2024 року по справі № 212/5700/23 та зроблені на підставі цього судом висновки, вказував, що є незрозумілим: Як сторонам виконувати судове рішення в разі відсутності поліпшення психоемоційного стану дітей по відношенню до їх батька, не сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та за відсутності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, Чи є можливим в такому випадку, спілкування батька ОСОБА_2 з дітьми без присутності матері ОСОБА_1 . Таке роз`яснення необхідне для того, щоб Визначати та яким чином необхідно визначати, чи завдасть спілкування батька з дітьми без присутності матері шкоду інтересам дітей та чи встановлений психоемоційний зв`язок батько. Тобто не зрозуміло Як діяти сторонам, якщо встановленого судом 6-місячногно терміну виявилося недостатньо, зокрема і внаслідок невиконання батьком рішення суду після набрання цим рішенням чинності, для формування у дітей сприйняття свого батька як безпечного дорослого, щоб між батьком та дітьми утворився сталий психоемоційний зв`язок. Також слід роз`яснити Яким чином та хто повинен визначати психоемоційний стан дітей у відношенні до батька, не сприйняття чи сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та відсутність чи наявність сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком. Крім того, потребує роз`яснення Як виконувати судове рішення в тому випадку, якщо батько впродовж більше ніж пів року з дати набрання судовим рішенням законної сили взагалі не спілкувався з дітьми, Чи є можливим в такому випадку виконання судового рішення в частині спілкування батька з дітьми без присутності матері через 6 місяців після набрання законної сили. З якого часу в такому випадку слід відраховувати 6-місячний термін спілкування батька з дітьми лише у присутності матері. Додавав, що незрозуміло Чи означає те, що в судовому рішенні суд вказав альтернативні варіанти щодо місць спілкування батька з дітьми за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, вимагає наявності спільної згоди обох батьків щодо місця спілкування батька з дітьми, а не лише за особистим вибором та бажанням батька. Отже, потребує роз`яснення, Чи означає, що наявність в судовому рішенні альтернативного варіанту щодо місць спілкування батька з дітьми - за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, вимагає наявності спільної згоди обох батьків щодо місця спілкування батька з дітьми, а не лише за особистим вибором та бажанням батька. Також потребує роз`яснення Чи можливе спілкування батька ОСОБА_2 з дітьми у святкові дні без присутності матері ОСОБА_1 , в разі відсутності поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до батька, не сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та за відсутності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, спілкування батька з дітьми без присутності матері є неможливим. Крім того, потребує роз`яснення, Як виконувати рішення суду, якщо батько впродовж більше ніж пів року з дати набрання судовим рішенням законної сили взагалі не спілкувався з дітьми, Чи є можливим в такому випадку виконання судового рішення в частині спілкування батька з дітьми у тому числі і у святкові дні, без присутності матері через 6 місяців після набрання законної сили. З якого часу в такому випадку слід відраховувати 6-місячний термін спілкування батька з дітьми лише у присутності матері. Також слід роз`яснити, В цей 6-місячний термін чи враховується час, коли при примусовому виконання судового рішення діти відмовлялися спілкуватися з батьком, внаслідок чого такого спілкування фактично не відбулося чи в такому випадку не можна вважати, що відбувалося спілкування батька з дітьми. Крім того оскільки в рішенні визначено, що спілкування батька з дітьми впродовж перших 6 місяців можливо лише в присутності матері, то Чи означає це, що супроводження батьком дітей на заняття та в позашкільні навчальні заклади і секції є можливим впродовж перших 6-ти місяців після набрання рішенням законної сили лише в присутності матері дітей за умови поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до батька, сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та за наявності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком після 6 місяців спілкування батька з дітьми Також Чи означає те, що в разі відсутності поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до батька, не сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та за відсутності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, спілкування батька з дітьми без присутності матері є неможливим. Також потребує роз`яснення, Чи зобов`язаний батько виконувати рішення суду, тобто чи покладений на нього судом обов`язок виконувати свої батьківські права у визначений рішенням спосіб та у визначеному порядку, та З якого часу він повинен був почати виконувати рішення суду - з моменту набрання рішенням суду законної сили чи з будь-якого іншого часу на свій розсуд.

Представник боржника, адвокат Амельчишин О. В., підтримуючи доводи, наведені ним у заяві про роз`яснення рішення суду, вказував, що для захисту інтересів дітей та унеможливлення порушення їх прав, слід роз`яснити рішення для його належного виконання, оскільки між батьками виникають суперечки щодо його виконання через наявність спірних моментів. Зауважував, що судом у рішенні визначені умови для спілкування батька із дітьми, однак не визначено наслідки не настання таких умов у виді поліпшення психоемоційного стану дітей по відношенню до їх батька та сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого. При цьому дане питання не можна вирішити шляхом ухвалення додаткового судового рішення, оскільки всі позовні вимоги судом у рішенні від 13.06.2024 року було розглянуто по суті та прийнято рішення. Крім того вказував, що реалізацією судового рішення фактично займається представник позивача, а не сам батько, який спілкується із дітьми за допомогою перекладача. Отже, просив суд задовольнити подану ним заяву повністю.

Боржник, ОСОБА_1 , підтримуючи доводи свого представника, вказувала у суді також, що діти не бажають спілкуватися із батьком, хоча вона каже їм, що це необхідно для налагодження контакту із батьком. Отже, батько з липня 2023 року не спілкувався із дітьми, а зараз намагається спілкуватися із ними без її присутності, не маючи при цьому із ними мовного контакту через відсутність знання дітьми англійсько мови. Таким чином у дітей фактично виникають стресові ситуації при реалізації рішення суду при спілкуванні із батьком, що може призвести до травмування психіки дітей, чого вона не може допустити. Просила суд задовольнити заяву та роз`яснити рішення суду від 13.06.2024 року.

Представник стягувача, адвокат Макаренко О. Ю., заперечуючи в суді проти задоволення заяви про роз`яснення судового рішення, вказував, що рішення суд від 13.06.2024 року цілком є зрозумілим. Заперечував проти того, що батько не бачився із дітьми з липня 2023 року, додаючи, що думка матері враховується при виконанні рішення суду. При цьому саме стягувачем було залучено психолога в рамках виконавчого провадження з примусового виконання рішення від 13.06.2024 року, яке виконується відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». В той же час порушені представником боржника питання не можуть бути вирішені роз`ясненням рішення, оскільки для цього необхідно ухвалення додаткового рішення, бо при ухваленні рішення від 13.06.2024 року судом не досліджувались обставини, які виникли після набрання ним чинності. Тобто, представник боржника фактично просить суд ухвалити нове рішення. Отже, просив суд відмовити у задоволенні заяви повністю.

Стягувач, ОСОБА_2 , а також представники Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання.

Однак, враховуючи положення ч. 3 ст. 271 ЦПК України, за змістом яких суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення протягом десяти днів з дня її надходження, а неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення, то суд дійшов переконання про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явились, будучи при цьому належним чином повідомленими про час та місце розгляду.

Таким чином суд, розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

В цьому сенсі суд вказує, що за ст. 265 ЦПК України (Зміст рішення суду) рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин, із визначенням того, що в кожній із таких частин зазначається судом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року відповідно до ст. 221 ЦПК (в редакції до змін 2017 року) роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Суд також вказує, що на підставі ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 ЦПК України.

Однак суд вказує, що в даному випадку судом було вирішено ухваленням рішення від 13 червня 2024 року по справі усі питання, які є підставою для ухвалення додаткового рішення по справі за ст. 270 ЦПК, тому суд відкидає посилання представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , про доцільність вирішувати питання про ухвалення додаткового рішення, а не роз`яснення судового рішення.

При цьому суд вказує, що Верховним Судом було визначено критерії можливості прийняття до розгляду заяви про роз`яснення відповідного судового рішення: заява про роз`яснення судового рішення має бути подана особою, щодо якої воно ухвалене, або особою, якою буде здійснюватися його примусове виконання; судове рішення має підлягати виконанню, але на момент подання відповідної заяви має бути ще не виконане; заявником має бути доведено, що зміст резолютивної частини судового рішення є нечітким або незрозумілим.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 грудня 2023 року по справі № 400/2839/22.

Таким критеріям на переконання суду заява ОСОБА_6 про роз`яснення рішення суду від 13.06.2024 року відповідає.

Суд при цьому вказує, що роз`яснення судового рішення за своєю правовою суттю є одним із способів усунення його недоліків, яке не передбачає виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документа. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 17 лютого 2025 року по справі № 420/32785/23, від 30 квітня 2020 року по справі № 22а-11177/08, від 14 березня 2024 року у справі № 380/15190/22.

За загальними нормами права роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 лютого 2019 року по справі № 814/907/16.

Отже, рішення суду повинно бути зрозумілим. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Системне тлумачення вказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні відповідної неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12 липня 2017 року у справі № 802/1028/13-а, від 26 січня 2018 року по справі № 138/815/17, від 16 липня 2020 року по справі № 619/3407/16-а, від 30 грудня 2020 року по справі № 766/9580/17, від 26 травня 2022 року по справі № 620/1269/20.

Вирішуючи по суті заяву ОСОБА_6 про роз`яснення рішення суду від 13.06.2024 року, суд вказує, що за свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1616 від 21 грудня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також за свідоцтвом про народження, виданим Покровським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 1291 від 13 листопада 2018 року, вбачається, що ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якої вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Суд встановив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 13 червня 2024 року по справі № 212/5700/23, яке набуло чинності 26.11.2024 року, було позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, задоволено частково шляхом усунення перешкод з боку матері, ОСОБА_1 , у вихованні та вільному спілкуванні батька, ОСОБА_2 , з дітьми, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -Кетрін шляхом визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми, які проживають з ОСОБА_1 , встановивши наступний порядок систематичних побачень батька з дітьми із дотриманням режиму дня, харчування, догляду та лікування дітей, а також протягом перших шести місяців з дня набуття чинності рішення суду у присутності матері дітей, ОСОБА_1 , а в подальшому зі спливом шестимісячного строку - без присутності ОСОБА_1 :

- кожної неділі на період з 11-00 год. до 17:00 год. за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з подальшим поверненням дітей до їх постійного місця проживання;

- щорічне спільне святкування 1 січня (Новий рік), 25 грудня (Різдво Христове), 8 березня (Міжнародний жіночий день), ІНФОРМАЦІЯ_3 (День Конституції України), 24 серпня (День незалежності України), 14 жовтня (День захисників і захисниць України), а також день народження батька ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) тривалістю 3 (три) години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю дітей, за місцем проживання ОСОБА_2 та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з подальшим поверненням дітей до їх постійного місця проживання;

- щорічне спільне святкування днів народження ОСОБА_3 (07 грудня) та ОСОБА_4 (01 листопада) тривалістю 3 (три) години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю дітей, за місцем проживання ОСОБА_2 та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля й відпочинку дітей, з подальшим поверненням дітей до їх постійного місця проживання;

- щоденне не обмежене спілкування з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 засобами телефонного, поштового, електронного, відео та інших засобів зв`язку;

- відвозити дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 , згідно їх графіку та згоди, на заняття та/чи в позашкільні навчальні заклади (на тренування та заняття в спортивних, творчих секціях), та супроводжувати дітей (після закінчення занять) до місця їх проживання.

Своє рішення суд, зокрема, мотивував наступним чином.

Так за висновками судового експерта № 3953-23 від 1 квітня 2024 року, проведеного на виконання ухвали суду, вбачається, що ОСОБА_3 не сприймає батька ОСОБА_2 як безпечного дорослого, тому необхідно проведення систематичної роботи психолога з дитиною.

За бажанням дитини та забезпечення безпечних умов батьком в подальшому, коли дитина почне сприймати батька як безпечного дорослого, то зустрічі дитини з батьком будуть психологічно безпечними.

Також зустрічі батька ОСОБА_2 із донькою ОСОБА_4 без присутності на зустрічах матері ОСОБА_1 будуть психологічно безпечними.

У висновку експерта вказано, що сімейна ситуація, що склалась, негативно впливає на емоційний стан та ознаки благополуччя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , через конфлікт між батьками. Індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_2 , а саме: прояви агресії мають негативний вплив на емоційний стан дитини. Водночас індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_1 не мають негативного впливу на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. При цьому особливості виховної поведінки ОСОБА_1 у цілому не мають негативного впливу на емоційний стан, психологічний розвиток та відчуття благополуччя дитини. Ознаки «потураючої гіперпротекції», мінімальності батьківських санкцій, розширеної сфери батьківських почуттів та високій рівень симбіозу можуть бути скореговані зверненням до психолога.

Судовий експерт зазначив, що сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , особливості їх виховної поведінки не мають негативного впливу на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Експертом припускається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , міг бути свідком або активним учасником сімейною обговорення конфліктної ситуації, яка склалась. Також відповідне бачення могло бути сформовано дитиною під впливом матері або інших значимих дорослих. При цьому оцінка сімейної ситуації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не має залежності від впливу з боку ОСОБА_1 .

Крім того судом було враховано, що малолітня ОСОБА_8 дуже прив`язана до своєї матері, а також враховано існування мовної перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, особливо із молодшою донькою, зважаючи на те, що ОСОБА_2 лише трохи може розуміти російську мову, а розмовляє на англійській мові, в той час як ОСОБА_9 лише трохи розуміє англійську мову, а ОСОБА_8 взагалі не розуміє англійської мови.

Отже, судом були зроблені висновки, що, враховуючи вік дітей, їх психоемоційний стан, прив`язаність до матері, виходячи із якнайкращих інтересів дітей, задля забезпечення безпечних умов спілкування дітей із батьком таке спілкування на думку суду на початковому етапі слід проводити саме у присутності матері дітей ОСОБА_1 .

При цьому суд вважав, що у даному випадку шестимісячний період буде достатнім для того, щоб діти почали сприймати свого батька як безпечного дорослого, між ними із позивачем утворився сталий психоемоційний зв`язок, внаслідок чого у подальшому спілкування між дітьми та їх батьком на переконання суду можна проводити без участі відповідачки, матері дітей.

Таким чином суд дійшов висновку, що слід визначити спілкування батька із дітьми у присутності матері (протягом перших шести місяців) наступним чином: кожної неділі на період з 11-00 год. до 17:00 год. за місцем проживання батька та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з подальшим поверненням дітей до їх постійного місця проживання.

При цьому суд зазначив, що спілкування батька у святкові дні із дітьми є цілком доречним, однак, зазвичай, такі дні є для дітей вкрай емоційно насиченими, а розпорядок дня є інколи непередбачуваним, тому доцільно на переконання суду узгоджувати з матір`ю дітей конкретний проміжок часу спілкування дітей із батьком в такі дні, тривалість якого протягом трьох годин буде відповідати на думку суду інтересам дітей, внаслідок чого в цій частині заявлених вимог ОСОБА_2 слід визначити батьку наступний спосіб його спілкування із дітьми: щорічне спільне святкування 1 січня (Новий рік), 25 грудня (Різдво Христове), 8 березня (Міжнародний жіночий день), 28 червня (День Конституції України), 24 серпня (День незалежності України), 14 жовтня (День захисників і захисниць України), а також день народження батька ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) тривалістю 3 (три) години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю дітей, та у присутності матері дітей (протягом перших шести місяців) за місцем проживання ОСОБА_2 та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з подальшим поверненням дітей до їх постійного місця проживання; а також щорічне спільне святкування днів народження ОСОБА_3 (07 грудня) та ОСОБА_4 (01 листопада) тривалістю 3 (три) години в денний час доби, за узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю дітей, у присутності матері дітей (протягом перших шести місяців) за місцем проживання ОСОБА_2 та/або у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля й відпочинку дітей, з подальшим поверненням дітей до їх постійного місця проживання.

Крім того суд вказав, що бажання позивача приймати участь у спілкуванні із дітьми під час їх шляху на заняття та повернення дітей додому є виправданим, однак у цьому сенсі слід також враховувати графік таких занять та розпорядок дня дітей, їх бажання на спілкування у цей час із батьком, оскільки навчальний процес відрізняється від часу дозвілля.

Отже, суд дійшов висновку, що в цій частині заявлені вимоги позивача слід задовольнити частково, надавши можливість батьку спілкуватися із дітьми наступним чином: відвозити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно їх графіку та згоди на заняття та/чи в позашкільні навчальні заклади (на тренування та заняття в спортивних, творчих секціях), та супроводжувати дітей (після закінчення занять) до місця їх проживання.

Отже, в мотивувальній часті рішення суду викладені висновки щодо достатності 6-місячного терміну спілкування батька з дітьми та встановлення між ними емоціонального зв`язку і сприйняття дітьми свого батька як безпечного для них дорослого. Однак, рішення суду не містить висновків щодо причинно-наслідкового зв`язку та зазначення наслідків у разі не спілкування батька з дітьми впродовж півроку після набрання рішення законної сили та в разі не встановлення між батьком й дітьми стійкого емоціонального зв`язку й не сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого.

Суд також у цьому сенсі зазначає, що відповідно до постанови від 26 листопада 2024 року Дніпровського апеляційного суду, прийнятої по справі № 212/5700/23, вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково, а рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року змінено шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 та встановлення поведінки ОСОБА_2 , яка вплинула на стан малолітнього ОСОБА_3 й мала негативні наслідки. Однак у іншій частині рішення суду від 13 червня 2024 року судом апеляційної інстанції було залишено без змін.

Своє рішення суд апеляційної інстанції, зокрема, мотивував тим, що установлений судом першої інстанції порядок спілкування батька з дітьми відповідає найкращим інтересам дитини, є обґрунтованим і справедливим. При цьому судом було дотримано розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей, що сприятиме у повній мірі їх нормальному розвитку і забезпечить рівність прав батьків у вихованні дітей.

Також суд апеляційної інстанції вказував, що відсутня необхідність встановлення порядку систематичних побачень позивача з дітьми саме без присутності матері дітей, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції, з огляду на висновки експерта (за висновком експерта № 3953-23 малолітній ОСОБА_9 не сприймає свого батька як безпечного дорослого), доцільним буде проведення побачень батька із дітьми протягом перших шести місяців з дня набуття чинності рішення суду у присутності матері дітей, а в подальшому, зі спливом шестимісячного строку, - без її присутності.

Крім того відповідно до постанови Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, прийнятої по справі № 212/5700/23, вбачається, що касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2024 року в не зміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року - залишено без змін.

При цьому своє рішення суд касаційної інстанції, зокрема, мотивував тим, що порядок спілкування батька з дитиною, а також його характер та обсяг обумовлюються обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Йохансен проти Норвегії» від 07 серпня 1996 року).

При цьому Верховний Суд відхилив доводи касаційної скарги про те, що у присутності матері неможливо буде налагодити стійкий психологічний зв`язок між батьком та сином, зважаючи на формування ставлення сина до батька під впливом матері або інших значимих дорослих, оскільки висновок судів про доцільність побачень батька з дітьми у присутності їх матері, з якою вони постійно проживають, протягом перших шести місяців, фактично є встановленням адаптаційного періоду, який спрямований не на обмеження прав батька, а зважаючи на психоемоційний стан дітей та тривалий період відсутності контакту з батьком, є необхідним для поступового налагодження довірливих стосунків між батьком та дітьми, спілкування та формування емоційної прив`язаності дітей до батька, що відповідає найкращим інтересам дітей та сприятиме поступовому переходу до систематичних побачень дітей з батьком за місцем проживання останнього без присутності матері.

Верховний Суд також вказав, що в більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Водночас, будь-які дії, вчинені батьками стосовно дітей, мають бути спрямовані на забезпечення їх найкращих інтересів, зокрема, забезпечення їх розвитку у безпечному та спокійному середовищі, яке полягає не лише у фізичній безпеці та матеріальному забезпеченні дітей, а й у їх безпечному та стабільному емоційному стані. Посилання сторін на наявність між ними стійкого особистісного конфлікту не повинно впливати на участь кожного з батьків у житті дітей та не може бути виправданням їх небажанню спільно вирішувати важливі питання стосовно життя дітей.

Суд вказує, що представником ОСОБА_1 було долучено до поданої ним заяви лист представника ОСОБА_2 , адресований Покровському відділу ДВС у м. Кривому Розі від 25.07.2025 року, щодо дотримання встановленого рішенням суду від 13 червня 2024 року по справі № 212/5700/23 порядку систематичних побачень батька з дітьми, з рекомендацією в разі необхідності звернутись до суду відповідно до ст. 271 ЦПК для роз`яснення даного рішення суду.

Суд зауважує, що згідно із ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Також за ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконавчого провадження виконавець або сторони у разі потреби можуть запросити перекладача.

Таким чином суд зазначає, що присутність представника ОСОБА_2 та перекладача при особистому спілкуванні стягувача із дітьми не є порушенням виконання судового рішення від 13.06.2024 року.

Натомість, суд зазначає, що на підставі пп. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100).

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

На підставі ч. 2 ст. 159 СК суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, підсумовуючи наведені мотиви прийнятого судового рішення від 13.06.2024 року по справі № 212/5700/23, яке було по своїй суті підтримане судами апеляційної та касаційної інстанцій, а також чинні норми сімейного законодавства, суд вказує, що будь-які дії, вчинені батьками стосовно дітей, мають бути спрямовані на забезпечення їх найкращих інтересів, зокрема, забезпечення їх розвитку у безпечному та спокійному середовищі, яке полягає не лише у фізичній безпеці та матеріальному забезпеченні дітей, а й у їх безпечному та стабільному емоційному стані, оскільки найкращі інтереси дітей є предметом їх основного піклування, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, враховуючи, що інтереси дитини переважають над інтересами батьків.

Отже, суд вирішив, що при спілкуванні дітей, ОСОБА_8 та Гарольд-Роберт, із батьком, ОСОБА_2 , слід дотримуватися режиму дня, харчування, догляду, лікування дітей, їх графіку навчання, відвідування секцій та розпорядок дня, а також їх згоди на спілкування із батьком. Також батьку слід узгоджувати конкретний проміжок часу з матір`ю дітей під час спільного святкування святкових днів.

Також при цьому судом була визначена необхідність встановлення порядку систематичних побачень батька з дітьми саме у присутності матері дітей, з якою вони постійно проживають, протягом перших шести місяців, що фактично є встановленням адаптаційного періоду, який спрямований не на обмеження прав батька, а зважаючи на психоемоційний стан дітей та тривалий період відсутності контакту з батьком, є необхідним для поступового налагодження довірливих стосунків між батьком та дітьми, спілкування та формування емоційної прив`язаності дітей до батька, що відповідає найкращим інтересам дітей та сприятиме поступовому переходу до систематичних побачень дітей з батьком за місцем проживання останнього без присутності матері.

Отже, реалізовуючи визначений судом спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні із дітьми, враховуючи основні інтереси дітей, будь-яке застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам саме дітей, оскільки першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, якій забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Таким чином, вважаючи заяву представника ОСОБА_1 цілком обґрунтованою, суд, не змінюючи при цьому змісту судового рішення від 13.06.2024 року, в даній ухвалі викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі у сторін, внаслідок чого надає наступні роз`яснення прийнятного ним рішення по справі № 212/5700/23.

Так оскільки суд мотивував своє рішення тим, що шестимісячний період є необхідним для адаптації дітей до нових умов, тобто спілкування у визначеному судом порядку та способі із їх батьком, то суд при постановленні рішення 13.06.2024 року визначаючи шести місячний термін часу з моменту набрання чинності судовим рішенням, фактично пов`язував його з безпосереднім періодом часу спілкування батька з дітьми впродовж перших 6-ти місяців.

При цьому принцип добросовісності є загально правовим принципом, що вимагає від суб`єктів права чесної та сумлінної поведінки, реалізації прав за їх призначенням, виконання обов`язків у межах закону та утримання від зловживання своїми правами на шкоду іншим учасникам правовідносин.

Тобто, зважаючи на чутливість сімейних стосунків батьків із дітьми та неможливість їх врегулювання повною мірою рамками судового рішення, то суд роз`яснює, що шестимісячній термін, визначений судом в рішенні від 13.06.2024 року необхідно відраховувати в даному випадку не з дати набрання судовим рішенням законної сили, а з моменту початку фактичного спілкування батька з дітьми, що відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, враховуючи також думку дітей в частині примусового виконання такого судового рішення протягом даного періоду часу.

При цьому на підставі наведеного вмотивування для полегшення проходження такої адаптації дітей потрібно залучення їх матері впродовж перших 6-ти місяців спілкування дітей із батьком, яка виступатиме, у свою чергу, гарантом того, що при налагодженні стосунків між дітьми та батьком не будуть порушуватись права ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , оскільки дітям необхідний час для подальшого належного сприйняття свого батька та для утворення між ними сталого психоемоційного зв`язку.

Отже, внаслідок наведеного вмотивування суд роз`яснює, якщо визначеного судом шестимісячного терміну з моменту набуття рішенням чинності виявилося недостатньо, зокрема, внаслідок невиконання батьком рішення суду після набрання цим рішенням чинності протягом перших шести місяців, то для сприйняття дітьми ОСОБА_2 , як свого батька, та утворення між батьком й дітьми сталого психоемоційного зв`язку слід дотримуватися шести місячного терміну фактичного спілкування батька з дітьми у присутності їх матері.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), які мають необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі.

При цьому після закінчення такого 6-тимісячного терміну та при відсутності згоди сторін щодо психоемоційного стану дітей у відношенні до батька, а також відсутності згоди щодо наявності у дітей сталого психоемоційного зв`язку із батьком, то сторони чи державний виконавець мають залучити відповідного фахівця в галузі психології для дотримання прав дітей, щоб унеможливити порушення прав ОСОБА_8 та Гарольд-Роберт, враховуючи, що сторони не мають відповідних знань у галузі психології.

Отже, суд зауважує, що без настання зазначених змін у стосунках дітей із батьком спілкування батька з дітьми без присутності матері є неможливим, оскільки це може зашкодити психоемоційному стану ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , бо не відповідатиме найкращім інтересам таких дітей.

Таким чином суд роз`яснює, що виконання судового рішення від 13.06.2024 року в частині спілкування батька з дітьми без присутності матері після спливу 6 місяців після набрання законної сили рішенням, за який діти не бачились та не спілкувались із батьком на протязі цих шести місяців у присутності їх матері, буде порушувати права дітей, що було встановлено судовим рішенням по справі № 212/5700/23.

При цьому слід роз`яснити, що саме з початку фактичного спілкування батька з дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у присутності їх матері повинен відраховуватися визначений судом шести місячний термін.

Крім того суд роз`яснює, що за умови поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до їх батька, сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та наявності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, що може бути підтверджене висновками відповідних спеціалістів, слід проводити спілкування батька з дітьми без присутності матері.

Також суд роз`яснює, враховуючи, що при наявності в судовому рішенні альтернативного варіанту щодо місць спілкування батька з дітьми, за місцем проживання батька та у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку, що це вимагає наявності спільної згоди обох батьків щодо місця спілкування батька з дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як на протязі 6-місячного терміну спілкування батька з дітьми в присутності матері, так й поза таким 6-місячним терміном, враховуючи також думку дітей з цього приводу, оскільки бажання одного з батьків щодо виховання дітей не може бути одноособовою чи пріоритетною по відношенню до позиції іншого з батьків. Інакше, особистий вибір та бажання одного з батьків без наявності їх спільної згоди порушуватиме положення ч. 1 ст. 157 СК України щодо вирішення питань виховання дітей батьками спільно та ч. 1 ст. 171 СК України щодо права дітей бути вислуханими батьками з питань, що стосуються її особисто та питань сім`ї.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що супроводження батьком дітей на заняття та в позашкільні навчальні заклади й секції є можливим впродовж перших 6-ти місяців після набрання рішенням законної сили лише в присутності матері дітей до поліпшення психоемоційного стану дітей відносно до батька та налагодження між ними сталого психоемоційного зв`язку, а понад 6-місячний термін без присутності матері за умови поліпшення психоемоційного стану дітей відносно батька та за наявності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, що може бути підтверджене висновками відповідних спеціалістів, як про це вже зазначав суд.

На підставі ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Враховуючи викладене обґрунтування, суд роз`яснює, що суд не покладає на батька обов`язок виконувати рішення від 13.06.2024 року в частині реалізації його прав з моменту набрання рішенням суду законної сили, оскільки суд таким рішенням надає лише можливість реалізувати ОСОБА_2 надане йому законом право на виховання та спілкування із дітьми.

В той же час, виходячи з принципу доброчесності, справедливості та розумності, а також відповідно до моральних засад суспільства, ОСОБА_2 , як батько, повинен реалізовувати свої батьківські права у визначений рішенням спосіб та у визначеному судом порядку, не порушуючи права своїх дітей.

Отже, на думку суду ОСОБА_2 не позбавлений права виконувати рішення суду з іншого періоду часу на свій розсуд, тобто не з моменту набрання рішенням суду законної сили. Однак в такому випадку ОСОБА_2 не повинен порушувати права та інтереси дітей, оскільки в цьому разі саме він несе ризик негативних наслідків для себе через недотримання визначеного судом порядку та способу виховання й спілкування з дітьми.

На підставі наведеного обґрунтування, суд роз`яснює, що в разі відсутності поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до свого батька, не сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та за відсутності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, то після сплину 6-місячного терміну фактичного спілкування батька з дітьми - спілкування батька з дітьми без присутності матері є на переконання суду неможливим, оскільки може призвести до порушення прав дітей, які переважають над правами батьків.

Керуючись ст. 271 ЦПК, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про роз`яснення рішення по справі № 212/5700/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення способу участі батька у вихованні дітей, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради, задовольнити.

Роз`яснити рішення від 13 червня 2024 року Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу по справі № 212/5700/23.

Роз`яснити, що виконання рішення суду від 13.06.2024 року в частині спілкування батька з дітьми без присутності матері після спливу 6 місяців після набрання законної сили рішенням, за який діти фактично не спілкувались із батьком на протязі цих шести місяців у присутності їх матері, буде порушенням прав дітей, оскільки у такому випадку слід дотримуватися спілкування батька, ОСОБА_2 , з дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у присутності їх матері, ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що шестимісячній термін, визначений судом в рішенні від 13.06.2024 року, необхідно відраховувати в даному випадку з моменту початку фактичного спілкування батька, ОСОБА_2 , з дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , у присутності матері, ОСОБА_1 , враховуючи думку дітей в частині примусового виконання рішення суду протягом даного періоду часу.

Роз`яснити, що після закінчення такого 6-тимісячного терміну та при відсутності згоди сторін щодо психоемоційного стану дітей у відношенні до батька, а також відсутності згоди щодо наявності у дітей сталого психоемоційного зв`язку із батьком, то сторони чи державний виконавець мають залучити відповідного фахівця в галузі психології для дотримання прав дітей, щоб унеможливити порушення прав ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Роз`яснити, що за умови поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до їх батька, сприйняття дітьми свого батька як безпечного дорослого та наявності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, що може бути підтверджене висновками відповідних спеціалістів, слід проводити спілкування батька з дітьми без присутності матері.

Роз`яснити, що в разі відсутності поліпшення психоемоційного стану дітей у відношенні до свого батька, ОСОБА_2 , не сприйняття дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , свого батька як безпечного дорослого та за відсутності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, то після сплину 6-місячного терміну фактичного спілкування батька з дітьми - спілкування батька з дітьми без присутності матері є неможливим.

Роз`яснити, що в частині вибору альтернативного варіанту щодо місць спілкування батька з дітьми, за місцем проживання батька чи у закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля й відпочинку, вимагається наявність спільної згоди обох батьків, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , щодо місця спілкування батька з дітьми, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як на протязі 6-місячного терміну спілкування батька з дітьми в присутності матері, так й поза таким 6-місячним терміном, враховуючи також думку дітей з цього приводу.

Роз`яснити, що супроводження батьком дітей на заняття та в позашкільні навчальні заклади й секції є можливим впродовж перших 6-ти місяців після набрання рішенням законної сили лише в присутності матері дітей до поліпшення психоемоційного стану дітей, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відносно до батька, ОСОБА_2 , та налагодження між ними сталого психоемоційного зв`язку, а понад 6-місячний термін без присутності матері за умови поліпшення психоемоційного стану дітей відносно батька та за наявності сталого психоемоційного зв`язку між дітьми та батьком, що може бути підтверджене висновками відповідних спеціалістів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 25 серпня 2025 року.

Суддя Д. О. Козлов