Провадження № 22-ц/801/1563/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 рокуСправа № 127/13576/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

суддів Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кашпрук М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 127/13576/25 за поданням виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах недієздатного ОСОБА_1 , про призначення опікуном ОСОБА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2025, ухвалене у складі судді Воробйова В.В., -

встановив:

01.05.2025 року Виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах недієздатного ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про можливість призначення ОСОБА_2 ще одним опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рішенням Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.03.2005 року визнаний недієздатним.

Підставою для звернення з даним поданням зазначили ту обставину, що ОСОБА_2 , яка є троюрідною сестрою недієздатного ОСОБА_1 та матір`ю опікуна ОСОБА_4 має фізичну та фінансову можливість бути ще одним опікуном ОСОБА_1 ОСОБА_2 з правами та обов`язками опікуна ознайомлена.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2025 року у задоволенні подання виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування, в інтересах недієздатного ОСОБА_1 про призначення ще одного опікуна відмовлено.

Відмовляючи у задоволені подання суд першої інстанції виходив з того, що подання подане виконавчим комітетом Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування є необґрунтованим, оскільки з його змісту неможливо встановити, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 склалися особисті приязні взаємини, що забезпечить належний догляд підопічному; вказане подання не містить належної мотивації, прийняте із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення опікуном саме ОСОБА_2 . Інших об`єктивних підстав призначення саме останньої ще одним опікуном недієздатного у зазначеному поданні не міститься. Разом з тим, орган опіки та піклування не дослідив у повному обсязі всі обставини викладені в заяві ОСОБА_4 , оскільки з її змісту вбачається, що він повідомляє обставини фізичної неможливості виконання ним обов`язків опікуна, що могло б бути підставою для внесення подання про звільнення від повноважень опікуна. Таким чином, орган опіки та піклування застосував формальний підхід до встановлення цих обставин та не надав їм належну оцінку. Матеріали подання не містять доказів про необхідність призначення ще одного опікуна, а саме подання не підтверджує наявність поважних причин для його призначення.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат заінтересованої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким подання органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Вінницької міської ради задовольнити та призначити ОСОБА_2 опікуном недієздатного ОСОБА_1 . Підставами для скасування рішення суду зазначає те, що судом першої інстанції не були враховані інтереси недієздатної особи, який проживає з опікуном в Німеччині та не має там медичного страхування, бажає відвідати могилу матері в Україні, потребує медичних обстежень, не адаптувався в Німеччині та хоче повернутися додому. Тобто, суд не врахував, що без відповідного рішення недієздатна особа не може реалізувати право на особистий вибір місця свого проживання, оточення, середовища де він буде почувати себе краще. Рішення не містить належного мотивування щодо неможливості призначення кількох опікунів. Безпідставним є акцентування судом на питанні мобілізаційної придатності ОСОБА_4 . Суд не врахував ступінь захворювання недієздатної особи та необхідності у зв`язку з цим призначення додаткового опікуна, а також добровільну згоду чинного опікуна на призначення додатковим опікуном ОСОБА_2 . Чинний опікун фактично не може виконувати свої обов`язки, оскільки постійно проживає у Німеччині разом зі своєю дружиною; не планує повертатися на Україну та фізично не може здійснювати повноцінний догляд за підопічним.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її адвокат Оверковський К.В. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. У судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що необхідність призначення її додатковим опікуном викликана бажанням ОСОБА_1 повернутися до України та відсутністю такого наміру у опікуна ОСОБА_4 . Між собою вони домовилися, що ОСОБА_2 буде опікуватися недієздатним ОСОБА_1 на території України, а ОСОБА_4 залишиться виконувати обов`язки опікуна за її межами.

Представник виконавчого комітету ВМР, як органу опіки та піклування Жиліховська Н.М. апеляційну скаргу підтримала, не заперечила щодо її задоволення. Просила розглянути справу у її відсутність , оскільки перебуває у щорічній відпустці.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта та її адвоката, колегія суддів приходить висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша, четверта статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

28.03.2005 року рішенням Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області ( справа 2-38/2005) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатним та встановлено опіку /а. с. 6/

13.04.2022 року ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа з м. Костянтинівка Донецької області разом з матір`ю, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 8, 17/

29.02.2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 призначено опікуна ОСОБА_4 /а. с. 7-10/.

29.04.2024 року Департаментом адміністративної політики ВМР видано довідку, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи та проживає за адресою: АДРЕСА_2 /а. с. 21/

В матеріалах справи також містяться довідки про стан здоров`я недієздатного ОСОБА_1 датовані 13.09.2011 року та потенційного опікуна; акти опису майна особи, яка потребує оформлення опіки від 23.04.2025 року та акт обстеження побутових умов проживання потенційного опікуна, податкова декларацію платника єдиного податку ФОП ОСОБА_2 /а. с. 12, 24, 25, 40, 41, 26/.

Згідно з відомостями ОСОБА_6 з січня 2025 року недієздатний ОСОБА_1 разом з опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 /а. с. 35-38/.

На час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій недієздатний ОСОБА_1 та його опікун ОСОБА_4 проживають на території Німеччини.

У відповідності до вимог п.2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звернутися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 41 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

На підставі положень ст. ст. 60, 63, 67 ЦК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння, а тому над ОСОБА_1 , який був визнаний судом недієздатним, опіку має встановлювати суд.

При вирішенні питання про призначення опікуна суд враховує висновок органів опіки та піклування (коментар ст. 60 ЦК України ) .

У відповідності до ч. 5 ст. 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів .

Інститут опіки та піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Разом із тим, завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. Тому, при призначенні опікуна, необхідно враховувати його особисті якості та можливість належно здійснювати функції опікуна. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування).

Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, при вирішенні питання про призначення опікуна суд має надати оцінку тій обставині, чи відповідає подання органу опіки та піклування вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту.

При вирішені справи, суд першої інстанції правильно виходив із того, що подання Органу опіки має рекомендаційний характер, а тому цьому документу може бути надана оцінка лише в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Аналізуючи положення глави 6 ЦК України, Закону України « Про місцеве самоврядування» та враховуючи Правила опіки та піклування, колегія суддів приходить висновку, що законодавець розмежував поняття «рішення органу опіки та піклування » та «подання органу опіки та піклування».

Виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування будучи колегіальним органом, який у межах своїх повноважень ухвалює акт у формі рішення, звертаючись до суду з поданням не надав відповідного документу, який був підставою для звернення з поданням до суду, хоча у вступній частині подання є посилання на рішення Опікунської ради (протокол засідання Опікунської ради від 28.04.2025 року № 4).

Зі змісту самого подання не вбачається чи враховувалися при ухваленні рішення від 28.04.2025 року Опікунською радою думка недієздатного ОСОБА_1 та думка опікуна ОСОБА_4 про доцільність призначення додаткового опікуна; чи досліджувалося питання про стан здоров`я недієздатної особи на момент ухвалення рішення органом опіки; чи з`ясовувалась можливість у ОСОБА_2 переміщення/перевезення недієздатного на територію України, а також стосунки між нею та підопічним. Також подання, як процесуальний документ не містить обґрунтування вирішення питання про визначення місця встановлення опіки недієздатному ОСОБА_1 саме на території України, враховуючи, що особа, яка потребує опіки та її опікун переважно тимчасово проживають на території іншої держави (ст. 62 ЦК України).

Надавши у сукупності з іншими доказами оцінку поданню виконавчого комітету Вінницької міської ради, як органу опіки та піклування , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про його необґрунтованість та невмотивованість, оскільки з його змісту не можливо встановити обставини, які є визначальними при призначені опікуна.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про не врахування судом першочерговості інтересів недієздатної особи, оскільки при вирішенні справи судом була врахована та обставина, що недієздатному ОСОБА_1 призначено опікуна, який дбає про підопічного та забезпечує йому відповідний догляд. Доказів на спростування даних фактів суду не надано.

Посилання апелянта на ч. 5 ст. 63 ЦК України, як на обов`язкову умову призначення додаткового опікуна, колегія суддів вважає безпідставним, враховуючи, що передбачена даною нормою можливість призначення фізичній особі кількох опікунів не є безумовною, оскільки порядок призначення опікуна чітко визначений главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

У свою чергу, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні подання виходив не з того, що законом не передбачена можливість призначення кількох опікунів, а з того, що подане подання виконавчого комітету міської ради, як органу опіку та піклування не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, і подане не в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушень порядку подання та отримання доказів у суді першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про незабезпечення повного та всебічного розгляду справи міським судом та неврахування наявних у матеріалах справи доказів, оскільки вважає, що суд встановив обставини справи в достатньому обсязі для правильного її вирішення та ухвалення законного судового рішення по суті спору.

Інші наведені в апеляційній скарзі аргументи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2025 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. Г. Копаничук

В. П. Рибчинський