Житомирський апеляційний суд
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Павицької Т.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/13697/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Добраниці Валерія Михайловича, на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І. Г.,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народився син ОСОБА_3 . Дитина має інвалідність інвалідом та розумову відсталість, пов`язану з глухотою.

Вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість.

Таким чином, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн щомісячно, починаючи з 16.09.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн щомісячно, починаючи з 16.09.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Добраниця В.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши їх до 4000 грн щомісячно.

Зокрема, зазначає, що батько дитини, ОСОБА_2 , не погоджується із рішенням суду, оскільки розмір аліментів у сумі 10000 грн є занадто значним, так як вік відповідача 71 рік, він не має доходів, не отримує пенсію та соціальну допомогу.

Відповідач належним чином дбає про свого сина, забезпечує дитину.

Наголошує на тому, що позивачка отримує соціальну допомогу від держави.

Також держава, окрім соціальної допомоги, надає дитині змогу безкоштовно навчатися в спеціалізованій школі із проходженням спеціалізованих програм та забезпечує харчуванням під час навчання.

Водночас, у відповідача відсутні доходи, а це не дає йому змоги платити аліменти у розмірі 10000 грн щомісячно.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність доходів відповідача, в оскаржуваному рішенні немає посилання на наявність доходів, з яких можна було б оплачувати аліменти на дитину.

Суд безпідставно не врахував вік відповідача, якому наразі 71 рік, та який не має доходів, не отримує пенсію та соціальну допомогу.

За наявності можливості у відповідача сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн, він би не заперечував, оскільки це його єдина дитина.

Зауважує, що у відповідача джерелом отримання коштів є несистематичні грошові перекази від родичів з Азербайджанської Республіки, які він використовує для оплати комунальних потреб, купівлю ліків, харчування та на допомогу сину. Останні місяці відповідач перераховував позивачці кошти в приблизному розмірі 4000 - 5000 грн, в грудні на лікування надавав суму понад 8000 грн.

Звертає увагу на ту обставину, що під час розрахунку розміру аліментів на утримання дитини враховується матеріальний стан одного з батьків, який сплачує аліменти, на основі усіх видів заробітку (доходу).

Окрім того, позивачка не довела, що відповідач є здоровою людиною працездатного віку, який постійно проживає у місті Житомир та має можливість працювати і забезпечувати достатнє матеріальне становище для себе та свого сина, тому вона своєю вимогою про стягнення аліментів у розмірі 10000 грн. створює відповідачу реальне погіршення майнового стану.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 260 від 10.09.2013 року.

Відповідно до копії консультаційного висновку спеціаліста КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради від 02.09.2024 року дитина має розумову відсталість, пов`язану з глухотою, підозра на РАС.

Копія посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 10.08.2017 року, свідчить про наявність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу дитини-інваліда.

Згідно з копією довідки ТОВ «КК «ДОМКОМ ЖИТОМИР» № 337 від 24.09.2024 року зазначено, що син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , 1977 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

З урахуванням зазначених вище вимог закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач здатен надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина в розмірі 10000 грн. При цьому, на підставі наданих сторонами доказів суд врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Виходячи з принципу рівності покладених на кожного з батьків обов`язків по утриманню дітей до їх повноліття, передбачених ст. 180 СК України, визначений судом розмір аліментів на дитину не можна визнати несправедливим.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що визначений судом розмір аліментів є завищеним і відповідач не має можливості їх сплачувати у зв`язку з відсутністю стабільного заробітку, не заслуговують на увагу і підлягають відхиленню з огляду на те, що відсутність стабільного заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до повноліття.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, колегія суддів дійшла висновку , що визначений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягають до стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини до досягнення нею повноліття, є достатнім та справедливим, не порушує прав як платника, так і отримувача аліментів.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Добраниці Валерія Михайловича, залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 листопада 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: