УХВАЛА

04 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 754/15239/24

провадження № 61-9061вд25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Петрова Євгена Вікторовича від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 14 травня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства

з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів.

Деснянський районний суд м. Києва ухвалою від 31 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнав неподаною та повернув позивачеві на підставі статті 185 ЦПК України.

Київський апеляційний суд ухвалою від 19 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва

від 31 жовтня 2024 року повернув особі, яка її подала, на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Київського апеляційного суду від 19 листопада

2024 року, ОСОБА_1 оскаржив її в касаційному порядку.

Верховний Суд ухвалою від 14 січня 2025 року (провадження № 61-140ск25) касаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року повернув особі, яка їх подала, на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року,

ОСОБА_1 оскаржив її в касаційному порядку.

Верховний Суд ухвалою від 20 січня 2025 року (провадження № 61-750ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду від 14 січня

2025 року повернув заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалами Верховного Суду від 14 січня 2025 року та

від 20 січня 2025 року, ОСОБА_1 повторно оскаржив їх в касаційному порядку.

Верховний Суд ухвалою від 06 лютого 2025 року (провадження

№ 61-974ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 14 січня 2025 року залишив без розгляду.

Верховний Суд ухвалою від 14 лютого 2025 року (провадження

№ 61-974ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 20 січня 2025 року залишив без розгляду.

В подальшому, ОСОБА_1 оскаржив в касаційному порядку ухвали Верховного Суду від 06 лютого 2025 року та від 14 лютого 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 07 березня 2025 року (провадження

№ 61-1907ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 06 лютого 2025 року залишив без розгляду. Стягнув з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 908,40 грн.

Верховний Суд ухвалою від 07 березня 2025 року (провадження

№ 61-1907ск25) касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Верховного Суду

від 14 лютого 2025 року залишив без розгляду. Стягнув з ОСОБА_1 в дохід державного бюджету штраф у розмірі 908,40 грн.

20 березня 2025 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвали Верховного Суду від 07 березня 2025 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 20 березня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Шиповичу В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Синельников Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 04 квітня 2025 року (провадження

№ 61-3586ск25) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Верховного Суду від 07 березня 2025 року у справі № 754/15239/24.

07 квітня 2025 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 04 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Верховний Суд ухвалою від 10 квітня 2025 року (провадження

№ 61-4484зно25) відмовив у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 04 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами у справі № 754/15239/24.

11 квітня 2025 року засобами електронного зв`язку ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2025 року за нововиявленими обставинами.

Протоколом автоматизованої системи документообігу суду від 11 квітня 2025 року справу призначено судді-доповідачу Шиповичу В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Синельников Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 15 квітня 2025 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Верховного Суду Шиповичу В. В., Осіяну О. М., Синельникову Є. В. визнав необґрунтованим та передав для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

15 квітня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяв про відвід суддів Верховного Суду Шиповича В. В.,

Осіяна О. М., Синельникова Є. В. призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 16 квітня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Шиповича В. В., Осіяна О. М., Синельникова Є. В. від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд

за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 10 квітня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Київські енергетичні послуги»

про стягнення коштів.

Верховний Суд ухвалою від 18 квітня 2025 року подання ОСОБА_1 заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2025 року у справі № 754/15239/24 визнав зловживанням процесуальними правами. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2025 року у справі № 754/15239/24 залишив без розгляду. Попередив ОСОБА_1 , що продовження зловживання процесуальними правами у справі № 754/15239/24 може призвести

до застосування щодо нього заходів процесуального примусу, передбачених

ЦПК України.

Верховний Суд ухвалою від 18 квітня 2025 року визнав зловживанням процесуальними правами подання ОСОБА_1 заяви про перегляд

за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року

у справі № 754/15239/24. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року у справі

№ 754/15239/24 залишив без розгляду. Попередив ОСОБА_1 , що продовження зловживання процесуальними правами у справі № 754/15239/24 може призвести до застосування щодо нього заходів процесуального примусу, передбачених

ЦПК України.

18 квітня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення, в якій заявник просить скасувати ухвалу Верховного Суду

від 16 квітня 2025 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 18 квітня 2025 року заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення була зареєстрована як касаційна скарга (вх. № 12386/0/220-25 від 18 квітня 2025 року, провадження № 61-5056ск25) та призначена судді-доповідачеві Тітову М. Ю., судді, які входять до складу колегії: Коротенко Є. В., Зайцев А. Ю.

На підставі службової записки судді-доповідача Тітова М. Ю. від 30 квітня 2025 року (№ 417/2214-25) заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення була перереєстрована з касаційної скарги на заяву про перегляд судового рішення (ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року).

Верховний Суд ухвалою від 02 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення залишив без руху та надав заявнику строк для усунення

її недоліків, а саме: заявнику необхідно було чітко зазначити, яку саме заяву ним подано: про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами чи про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 травня 2025 року ОСОБА_1 07 травня 2025 року надіслав на електронну пошту Верховного Суду заяву, у якій вказав, що подана ним 18 квітня 2025 року заява про перегляд судового рішення (ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, постановленої суддею Петровим Є. В.) є заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

08 травня 2025 року суддями Тітовим М. Ю., Зайцевим А. Ю. та Коротенком Є. В. заявлено самовідвід з підстав, визначених пунктом 4 частини першої статті 36 ЦПК України.

Верховний Суд ухвалою від 08 травня 2025 року заяву суддів Тітова М. Ю.,

Зайцева А. Ю. та Коротенка Є. В. про самовідвід від участі в розгляді заяви

ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, постановленої суддею Петровим Є. В., у справі № 754/15239/24 задовольнив.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, постановленої суддею Петровим Є. В., у справі № 754/15239/24 (провадження

№ 61-5056ск25) передано на повторний автоматизований розподіл.

09 травня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 14 травня 2025 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року відмовив.

Верховний Суд ухвалою від 29 травня 2025 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду

від 14 травня 2025 року відмовив.

Верховний Суд ухвалою від 04 червня 2025 року у прийнятті заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду

від 29 травня 2025 року відмовив.

16 липня 2025 року на офіційну електронну адресу Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року та ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 754/15239/24.

28 липня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення призначено суддю-доповідача Петрова Є. В.

З тексту заяви встановлено, що ОСОБА_1 заявляє про недовіру

судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Заява про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. обґрунтована тим, що заявник неодноразово звертався до Верховного Суду з заявою про перегляд ухвал Верховного Суду за істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом в ухвалі (нововиявленими обставинами), однак йому завжди відмовляють

у відкритті провадження.

У заяві ОСОБА_1 зокрема вказує, що він не довіряє вищевказаному судді і що це його право, передбачене статтею 21 Конституції України. Зазначає, що його право є вищим, ніж будь-яка вимога ЦПК України.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28 липня 2025 року справу для розгляду передано

судді-доповідачеві Петрову Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 30 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід

судді-доповідача Петрова Є. В. від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 14 травня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства

з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштів, визнав необґрунтованою та передав для вирішення зазначеного питання

у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи

між суддями від 04 серпня 2025 року для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Петрова Є. В. визначено суддюЛитвиненко І. В.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду,

що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання

або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини,

що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони

з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із частиною третьою статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду

за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,

і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до частини одинадцятої статті 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України

(далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно

до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним

та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя

був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оцінивши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Петрова Є. В.

від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 рокуу справі № 754/15239/24, вважаю, що передбачені процесуальним законом підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки доводи заявника не свідчать про існування обставин, які б виключали участь судді Верховного Суду Петрова Є. В. у розгляді в касаційному порядку заяви ОСОБА_1 про перегляд ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду від 14 травня 2025 року у цій справі.

Доводи заявника стосуються незгоди з судовими рішеннями суду касаційної інстанції, прийнятими за участі вказаного судді, однак такі доводи не є підставою для відводу судді-доповідача Петрова Є. В. від розгляду поданої у цій справі заяви.

При цьому, судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд не здійснює оцінку ухвалених суддею судових рішень.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено,

що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним

від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Зміст ухвалених суддею судових рішень не свідчить про упередженість

чи необ`єктивність судді, а є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні, оскільки доводи заяви

не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Петрова Є. В.

Враховуючи, що доводи заявника не знайшли свого правового обґрунтування, керуючись статтями 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Петрова Євгена Вікторовича від участі у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2025 року, ухвали Верховного Суду

від 14 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення коштіввідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко