ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6205/25 Справа № 932/9337/24 Суддя у 1-й інстанції - Ярощук О. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на його утримання у розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи із дня пред`явлення позову і до досягнення ним 23 років.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , у зв`язку з навчанням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто із 09 жовтня 2024 року і до закінчення навчання, тобто по 30.06.2028 року. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не було надано доказів не можливості несення даного тягаря у заявленому позивачем розмірі, не надано довідки про розмір заробітку. Відповідач не довів належними та допустимими доказами погіршення свого матеріального стану, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10).

Відповідно до довідки №060-263 від 03.10.2024 Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара - Навротський І.В. є студентом до 30.06.2028 року (а.с.13).

Відповідно до витягу з Реєстру Дніпровської територіальної громади від 30.09.2024 року ОСОБА_3 зареєстрований за однією адресою із своєю матір`ю ОСОБА_2 (а.с.9, 12).

Відповідач ОСОБА_1 є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу.

Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що відповідачем не було надано доказів не можливості несення даного тягаря у заявленому позивачем розмірі, не надано довідки про розмір заробітку. Відповідач не довів належними та допустимими доказами погіршення свого матеріального стану, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів прогодується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення аліментів, але не може погодитись із визначеною судом часткою всіх видів заробітку, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

На підставі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає повнолітній син/дочка.

Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, те, що син, як повнолітній не позбавлений можливості вживати самостійних зусиль для організації свого життя та отримання законного прибутку, а також той факт, що у відповідача є двоє неповнолітніх дітей 2014 та 2016 року народження, - колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає зміні з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісяця.

Визначений розмір матеріального забезпечення не порушить право на гідний рівень життя.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині визначеного розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 з 1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

В решті рішення суду є законне та обґрунтоване, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку (доходу), щомісяця.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова