ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1795/25
провадження № 2/753/4535/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

при секретарі Власенку Д.А.,

учасники справи не з`явилися,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

В січні 2025 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - відповідачка, ОСОБА_2 ) про поділ майна подружжя.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час зареєстрованого шлюбу із відповідачем, а саме 24.04.2024, сторонами придбаний автомобіль «KIA» CEED, 2008 року випуску, який був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 за 120 000,000 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.11.2024 шлюб між сторонами було розірвано. Згодом він дізнався, що відповідачка без його письмової згоди відчужила спірний автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи, що він немає доступу до спірного автомобіля, вважає, що вартість вказаного транспортного засобу має визначатися виходячи із відомостей з сайту auto.ria. на якому відповідачем було розміщено оголошення про продаж спірного автомобіля за 3 700 доларів США, що за офіційним курсом купівлі-продажу національної валюти до долара США, встановленому НБУ на дату продажу становило 154 586,00 грн

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію у розмірі 77 293,00 грн за 1/2 частину вартості автомобіля, що був відчужений без його згоди.

Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 29.01.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Мицик Ю.С.

Ухвалою від 13.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`ятиденний термін з дня отримання копії даної ухвали.

У зазначений строк від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 21.02.2025 було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, в підготовче засідання.

Відповідачем у строк встановлений в ухвалі про відкриття провадження відзив до суду не подано.

Протокольною ухвалою суду від 28.04.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування

06.04.2022 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

27.04.2024 за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу зареєстрований транспортний засіб «KIA» CEED, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вартість транспортного засобу складала 120 000,00 грн.

15.10.2024 вказаний транспортний засіб було переєстровано на нового власника.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29.11.2024 у справі № 753/17016/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Вивчивши письмові докази, що містяться у справі, суд вважає за необхідне задовольнити частково позов з огляду на таке.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке саме положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 65 CК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), та підтримується Верховним Судом в подальшому, зокрема в постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 509/2831/19 (провадження № 61-6321св23), що свідчить про сталість відповідної правової позиції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) вказано, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження 61-9018сво18).

Тобто у разі відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь третьої особи позивач вправі вимагати стягнення з відповідачки 1/2 частини його вартості, визначеної на час розгляду справи, а не визнання права власності на 1/2 його частини, оскільки поділу підлягає майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, або ж кошти, які були отримані в результаті відчуження майна без згоди іншого співвласника.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду 03 квітня 2024 року у справі № 210/2492/19 (провадження № 61-6037св23).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що під час шлюбу сторін, а саме 27.04.2024 за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб «KIA» CEED, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Вартість транспортного засобу, на час його придбання сторонами, складала 120 000,00 грн.

Судом встановлено, що відповідач 15.10.2024 розпорядилася спільним майном на власний розсуд без повідомлення та згоди позивача.

Відповідачем вказані доводи не спростовані та не доведено, що кошти від продажу спірного автомобіля використані в інтересах сім`ї.

При цьому, суд враховує правові висновки Верховного Суду в постановах від 30 січня 2019 року в справі № 158/2229/16-ц, від 10 червня 2022 року в справі № 544/856/20, від 01 березня 2023 року в справі № 359/10855/19, від 20 грудня 2023 року в справі № 127/21002/21 про те, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Враховуючи встановлені обставини у цій конкретній справі, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача в цьому випадку є саме стягнення з відповідачки грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) сформовано правовий висновок, згідно з яким у разі відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, слід визначити ринкову вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого (аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18).

Таким чином, з метою захисту порушеного права власності одного з подружжя при відчуженні іншим з подружжя спільного майна без отримання відповідної згоди, визначаючи розмір грошової компенсації частини вартості спірного майна, стягненню у вигляді компенсації підлягає дійсна (ринкова) вартість відчуженого майна або ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такі ж правові висновки підтримувалися Верховним Судом і надалі, зокрема, у постанові від 30 березня 2023 року у справі № 481/635/20 (провадження № 61-949св22).

Верховний Суд у постановах від 08 червня 2022 року у справі № 753/15538/20, від 09 серпня 2023 року у справі № 175/1025/20, від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21 дійшов висновку про допустимість визначення вартості спільного майна подружжя, відчуженого проти волі іншого з подружжя, при вирішенні питання стягнення компенсації за належну іншому подружжю частку, виходячи з аналізу ринку аналогічного майна на час розгляду справи, в тому числі з інформації з сайту auto.ria.

Позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надав роздруківку оголошення розміщеного відповідачем на всеукраїнському веб-порталі оголошень з продажу та придбання автомобілів https://auto.ria.com, згідно якого ринкова вартість спірного автомобіля визначена відповідачем становить 3700 дол. США, що за офіційним курсом купівлі-продажу національної валюти до долара США, встановленому НБУ на дату визначення ціни позову становить 154 406,92 грн

В підготовчому засіданні відповідачка стверджувала, що відчужила транспортний засіб за меншою ціною, ніж було вказано у її оголошенні, разом з тим, доказів на спростування визначеного позивачем розміру ринкової вартості автомобіля «KIA» CEED, 2008 року випуску, відповідач не надала.

З урахуванням викладено, беручи до уваги, що транспортний засіб було придбано в період перебування подружжя у шлюбі, він був об`єктом спільної сумісної власності, а тому кожна зі сторін мала рівні права на нього, відповідачка без згоди позивача відчужила цей автомобіль, а тому суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню грошова компенсація половини вартості автомобіля «KIA» CEED, 2008 року випуску, у сумі 77 203,46 грн.

Таким чином, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини вартості автомобіля «KIA» CEED, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в сумі 77 203,46 грн та судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

У решті вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

СУДДЯ: Ю.С. МИЦИК