Справа № 358/1991/24 Провадження № 2/358/253/25
04 серпня 2025 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ в натурі майна та припинення права спільної часткової власності (земельної ділянки), -
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого виконкомом Саварської сільської ради Богуславського району Київської області за актовим записом № 03 від 02 березня 2011 року. Після смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями на належне йому майно є його сини, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Оскільки на сьогоднішній день склалась ситуація, коли він із відповідачами не можуть дійти згоди щодо порядку користування земельними ділянками, в результаті чого між ними постійно виникають сварки. Вважає, що задля розв`язання цієї проблеми слід провести поділ земельної ділянки, при цьому виділивши кожному в натурі належну йому частину, що явилось підставою звернення до суду.
Представник позивача ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, і не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоч належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, відзиву на позов не подали.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.08.2021 та зареєстрованого в реєстрі за №1-874 державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковніковою Т.А. вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 успадкували кожен свою частку. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частки земельної ділянки видано ОСОБА_1 (а.с.9).
Право на оформлення в порядку спадкування на іншу 1/4 частку спадкової земельної ділянки належить відповідачам, які є спадкоємцями ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак до теперішнього часу своє право на земельну ділянку не оформили (а.с.11, 12).
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.
У ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 4 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ст. 367 ЦК України, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.
У відповідності до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з зазначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).
Як зазначено в ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.
Згідно ч. 3 ст. 88 ЗК України визначено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.
Постановою Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено порядок захисту права власності на землю. Зокрема в п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 вказано, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що: у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки.
З матеріалів справи вбачається, що сторони не дійшли згоди щодо спільного користування земельною ділянкою, а тому позивач не може вільно розпоряджатися своєю частиною, досягнути домовленостей щодо укладення та нотаріального посвідчення договору про поділ шляхом виділу в натурі частки нерухомого спільного майна та припинення на неї права спільної часткової власності не виявилось можливим, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 86-88 Земельного Кодексу України, ст.ст. 358, 361, 364 ЦК України, ст.ст. 86, 87, 88 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 10, 11, 81, 142 ч.1, 200, 206, 211, 247, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя М. Б. Тітов