ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4154/24 Номер провадження 22-ц/814/1997/25Головуючий у 1-й інстанції ЗОРІНА Д. О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 лютого 2025 року ухвалене у складі головуючого судді Зоріної Д.О., повний текст судового рішення складено 11.02.2025 року

у по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У серпні 2024 року представник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кудіна А.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 21.08.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №101853602. Кредитний договір було укладено в електронній формі в особистому кабінеті позивача, що створений в інформаційно комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби.

В подальшому 29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29012024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №2 від 29.01.2024 року до Договору Факторингу №29012024 від 29.01.2024 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40340 грн. 00 коп., з яких 10000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 29640 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, 700 грн. 00 коп. заборгованість за комісією.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на відповідні повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №101853602 в розмірі 40340 грн. 00 коп.

Також 23.08.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №4895458. Вказаний договір укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленням з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 року до Договору Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 937 грн. 50 коп., з яких 9000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 937 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на відповідні повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором позики №4895458 в розмірі 30 937 грн. 50 коп.

З огляду на вищевказане представник ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Кудіна А.В. просила суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за Кредитним договором №101853602 в розмірі 40340 грн. 00 коп., з яких 10000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 29640 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, 700 грн. 00 коп. заборгованість за комісією; за Договором позики №4895458 в розмірі 30937 грн. 50 коп., з яких 9000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу, 21937 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 лютого 2025 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №101853602 від 21.08.2023 року в розмірі 39 640 (тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 1 683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) грн. 87 коп.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що надані позивачем витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу не містять підпису сторін фактору та клієнта, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами. Безпосередньо реєстрів боржників до договорів факторингу, з якого вбачалося би право вимоги за кредитними договорами, позивачем надано не було.

Зазначає, що нарахований позивачем розмір відсотків є несправедливий.

21.04.2025 року до Полтавського апеляційного суду ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало відзив на апеляційну скаргу у якому просить апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 лютого 2025 року залишити без змін.

25.04.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала відповідь на відзив в якому просила рішення скасувати, в позові відмовити.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21.08.2023 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено Договір про споживчий кредит №101853602. Кредитний договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний додаток чи інші засоби.

Згідно умов пункту 1.1 Договору про споживчий кредит, кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк 120 днів з 21.08.2023 року надати позичальнику грошові кошти в сумі 10000 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, а саме 20.09.2023 року але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 19.12.2023 року, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Пунктом 1.5.1 Договору про споживчий кредит передбачений розмір комісії за надання кредиту 700 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Пунктом 1.5.2 Договору про споживчий кредит передбачено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 2640 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту протягом пільгового періоду.

Згідно пункту 1.5.3 Договору про споживчий кредит, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 27000 грн. 00 коп., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту протягом поточного періоду.

Відповідно до пункту 2.1 Договору про споживчий кредит, кошти надаються ТОВ «Мілоан» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.

На умовах пункту 3.3.2 Договору про споживчий кредит відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни, передбачені пунктами 1.1 1.5 та 2.4 цього Договору.

Згідно пункту 6.3 Договору про споживчий кредит, приймаючи пропозицію товариства про укладання цього кредитного договору, відповідач підтвердив, що він погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами, у тому числі Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів, Договору в цілому.

Згідно пункту 6.4 Договору про споживчий кредит, укладення кредитодавцем Кредитного договору з позичальником у електронній формі є юридично еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписано власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 10000 грн. 00 коп. за договором б/н за період з 21.08.2023 року по 25.08.2023 року підтверджує виписка КБ «ПриватБанк» вих.№20.1.0.0.0/7-241001/41799 від 04.10.2024 року.

З матеріалів справи вбачається, що 29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №29012024, відповідно до умов пункту 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно пункту 1.2 Договору факторингу №29012024, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

29.01.2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було затверджено Акт прийому - передачі Реєстру боржників №2 за Договором факторингу №29012024 від 29.01.2024 року. За змістом Витягу з Реєстру боржників №2 за Договором факторингу №29012024 від 29.01.2024 року, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 , номер кредитного договору 101853602.

За змістом Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 29012024 від 29 січня 2024 року до Фактора перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 101853602 від 21.08.2023 року, загальна заборгованість якої становить 40340 грн. 00 коп., яка складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10000 грн. 00 коп., суми заборгованості за відсотками в розмірі 29640 грн. 00 коп., заборгованості з комісії в розмірі 700 грн. 00 коп.

Відмовляючи в стягненні заборгованості за комісією в розмірі 700 грн. суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що виходячи із принципів справедливості та добросовісності, на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 року у справі № 6-2071цс16, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12.04.2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21.04.2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15.12.2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21.07.2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20).

З огляду на наведене вище, суд першої інстанції обґрунтовано визнав положення пункту 1.5.1 Договору про споживчий кредит №101853602 від 21.08.2023 року несправедливими, а тому вказаний Договір в частині нарахування комісії в розмірі 700 грн. 00 коп. є неспроможний.

Стосовно нарахованих відсотків за договором про споживчий кредит №101853602 від 21.08.2023 року колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

За змістом ч.1ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Як визначено ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ст.81ЦПКУкраїни кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Зі змісту укладеного Договору про споживчий кредит №101853602 від 21.08.2023 року вбачається, що між сторонами договору були погоджені умови та порядок кредитування, з урахуванням суми кредиту, та розміру відсоткової ставки, періоду кредитування.

Звертаючись до суду з позовом, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», надало розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 101853602 від 21.08.2023, що складає 40340 грн та належні та допустимі докази переходу до нього права вимоги за цим договором.

З огляду на наведені обставини та докази у справі колегія суддів вважає, що до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за Договором про споживчий кредит №101853602 від 21.08.2023 року та позивачем за виключенням комісії доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за цим договором.

Даних, що відповідач у добровільному порядку сплатив нараховану заборгованість за кредитним договором, матеріали справи не містять.

Відмовляючи в частині позовних вимог ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за Договором позики №4895458 від 23.08.2023 року, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги той факт, що Договір позики №4895458 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено 23.08.2023 року, тобто через два роки після укладення договору факторингу між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», за яким останньому було відступлено право вимоги.

Зі змісту частини 1статті 1078 Цивільного кодексу України вбачається, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Проте договір факторингу не передбачає передання право вимоги до ймовірних боржників, з якими клієнт у майбутньому укладе договір позики або інший договір, за яким виникне право грошової вимоги.

Згідно пункту 1.1 Договору факторингу №14/06/21, укладеного 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Тобто, предметом договору є відступлення права наявної вимоги, однак, як вбачається із наданих позивачем документів, станом на 14.06.2021 у ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не існувало право вимоги до ОСОБА_1 , оскільки між ними взагалі не існували відносини зобов`язального характеру по Договору позики №4895458 від 23.08.2023 року.

З огляду на викладене місцевий суду прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність визначеного чинним законодавством порядку відносин зобов`язального характеру між ОСОБА_1 та позивачем, а тому правомірно відмовив у стягненні боргу за Договором позики №4895458 від 23.08.2023 року.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 лютого 2025 рокуухвалене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 лютого 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.

Головуючий суддя О.О.Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль