ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5833/25 Справа № 175/6118/24 Головуючий у першій інстанції: Васюченко О. Г. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Васюченко О.Г. від 18 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11 жовтня 2023 року на автодорозі М30 за участю транспортного засобу колісного трактору «John Deer», державний номерний знак НОМЕР_1 , з культиватором під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 сталося ДТП. Внаслідок цього автомобілю «Mersedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_3 , що належить дружині ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на праві приватної власності, завдано пошкоджень. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який керував колісним трактором «John Deer», державний номерний знак НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність останнього на момент ДТП застрахована не була. Відповідно до відповіді МТСБУ №3-015/1533 від 17.01.2024 року ОСОБА_3 було відмовлено в відшкодуванні шкоди МТСБУ. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316» державний номер знак НОМЕР_2 складає 101639,21 грн. Також через дане ДТП позивач повинен був проводити експертизу вартості ремонту транспортного засобу, проводити ремонт транспортного засобу за власні кошти, приймати участь у судових засіданнях, витрачати час на пошук адвоката та запчастин на транспортний засіб, що призвело до душевних хвилювань та погіршення психологічного здоров`ю. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму відшкодування майнової шкоди - 101639,21 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 101639,21 грн матеріальної шкоди та 2000,00 гривень в якості моральної шкоди, а всього 103639,21 гривень. У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 1124,41 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 11 жовтня 2023 року об 11 годині 41 хвилин водій ОСОБА_1 на автодорозі М30 (1090 км) керував транспортним засобом колісним трактором «John Deer», державний номерний знак НОМЕР_1 , з культиватором, не врахував безпечного інтервалу, в результаті чого трапилося зіткнення культиватора з автомобілем «Mersedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 316» державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження (а.с. 7).

Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2023 року у справі №188/2105/23 ОСОБА_1 визнати винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 7).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана вище постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 01.01.2024.

Автомобіль «Mersedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с. 7 зворот).

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як винуватця ДТП, та володільця колісного трактора «John Deer», державний номерний знак НОМЕР_1 , у момент ДТП не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується відомостями з веб-сайту МТСБУ, який є загальнодоступним.

ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату йому страхового відшкодування (а.с. 6 зворот).

Відповідно до листа МТСБУ №3-01б/1533 від 17.01.2024 року, зокрема, згідно з пунктом 1.5 статті 1 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», термін «наземні транспортні засоби (далі -транспортні засоби)» вживається у такому значення - «це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідні підрозділи МВС України) та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу». Згідно з додатком 1 до Положення про перелік, значення та порядок застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджено Постановою Правління Національного банку України 30 травня 2022 року № 108, встановлено коригуючі коефіцієнти у залежності від типу транспортного засобу: 1) легковий автомобіль; 2) причепи до легкових автомобілів; 3) автобуси; 4) вантажні автомобілі; 5) причепи до вантажних автомобілів; 6) мотоцикли та моторолери. Зазначений перелік є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає. Оскільки до вказаного переліку такий тип пристрою як «трактор» не включено, то він у розумінні Закону не є транспортним засобом, і, відповідно, обов`язку у МТСБУ зі сплати відшкодування за шкоду, заподіяну таким пристроєм не виникає. На підставі зазначеного, у МТСБУ відсутні правові підстави для здійснення відшкодування (а.с. 6 зворот).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власником колісного транспортного засобу №388/10-23 від 19.10.2023 року, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 19.10.2023, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316», державний номер знак НОМЕР_2 , складає 101639,21 грн; ринкова вартість транспортного засобу - 887559,96 грн (а.с. 8-10).

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідачем не надано будь-яких доказів страхування його цивільно-правової відповідальності за договором обов`язкового чи добровільного страхування у момент ДТП, яка мала місце 11 жовтня 2023 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину відповідача у ДТП, яка мала місце 11 жовтня 2023 року, в результаті якої було завдано матеріальну шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу «Mersedes-Benz Sprinter 316», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 ; встановивши, що вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 101639,21 грн, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 101639,21 грн.

Доводи апелянта, що на час ДТП він перебував у трудових відносинах з АКП Інвест є недоведеними.

Будь-яких належних доказів про працевлаштування ОСОБА_1 станом на 11 жовтня 2023 року в АКП Інвест та керування у момент ДТП колісним трактором «John Deer», державний номерний знак НОМЕР_1 , з культиватором, у зв`язку з виконанням трудових відносин - місцевому суду не надано, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань місцевого суду.

Колегія звертає увагу, що представник ОСОБА_1 - Гур`єв В.М., який є адвокатом (а.с. 19-21), з червня 2024 року був обізнаний про розгляд даної справи, подав заяву про вступ до справи та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 24.06.2024 (а.с. 18), 23.07.2024 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується його письмовою розпискою на відповідній заяві (а.с. 26), 22.11.2024 подав заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі (а.с. 43), а також приймав участь у судовому засіданні місцевого суду 18 березня 2025 року (а.с. 57).

Частиною третьою статті 367 ЦПК України визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, або які неправомірно не були цим судом прийняті та досліджені, або доказами, які судом першої інстанції досліджувались із порушенням установленого порядку.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як положення статті 43 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов`язки.

Дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу у дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції у суді першої інстанції.

У силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.

Гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №192/875/17 (провадження №61-12580ск19).

Апелянтом не обґрунтовано поважність причин неможливості подання суду першої інстанції копії трудової книжки відповідача, копії довідок ПрАТ АКП-Інвест про підтвердження місця роботи та про балансовий стан об`єктів (67-70), які долучені до апеляційної скарги. Тому вказані письмові докази не приймаються судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах. У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Згідно з додатком 1 до Положення про перелік, значення та порядок застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затверджено Постановою Правління Національного банку України 30 травня 2022 року №108 (яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин), встановлено коригуючі коефіцієнти у залежності від типу транспортного засобу: 1) легковий автомобіль; 2) причіп до легкового автомобіля; 3) автобуси; 4) вантажні автомобілі; 5) причепи до вантажних автомобілів; 6) мотоцикли та моторолери.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону від 1 липня 2004 року №1961-IV).

За положеннями пункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Оскільки щодо колісного трактора не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу, тому він у розумінні Закону від 1 липня 2004 року №1961-IV не є транспортним засобом і відповідно обов`язку у МТСБУ зі сплати відшкодування за шкоду, заподіяну таким пристроєм не виникає.

Тому безпідставними є доводи апелянта щодо незалучення до участі у справі Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Доказів укладення договору добровільного страхування щодо вказаного вище колісного трактору суду не надано.

Колегія також звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів про непогодження із розміром завданої у ДТП матеріальної шкоди та розміру стягнутої моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого суду є законним і обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова