Справа № 346/5502/22
Провадження № 22-ц/4808/439/25
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року під головуванням судді Беркещук Б.Б. у м. Коломия,

в с т а н о в и в:

В грудні 2022 року ТОВ «Євротранстелеком» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2020 між ОСОБА_4 Поручитель-1, від імені та в інтересах якого на підставі довіреності №20/08/21-Д діяв відповідач ОСОБА_1 , АТ «Гоу Інвест АГ» - Поручитель-2 та АТ «ГОУ ОСТ Інвест АГ» - Поручитель-3, від яких діяв відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (старий кредитор), укладено Договір Поруки №2 до Договору позики №2 від 23.02.2020. Відповідно до п.1.1. Договору поруки Поручитель -1, Поручитель-2 та Поручитель - 3 поручаються перед кредитором за виконання обов`язку Боржником щодо виконання ним його грошових зобов`язань за Договором позики №2 від 23.02.2020, передбаченим ст. 2 цього Договору. У разі порушення Боржником обов`язку за основним договором Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Проте, позивач не видавав жодних довіреностей відповідачу ОСОБА_1 щодо укладення будь-яких договорів поруки, чи будь-яких інших договорів. Відповідно до договору відступлення права вимоги №2-ц від 20.05.2021 відповідач ОСОБА_6 передав відповідачу ОСОБА_2 всі права вимоги за основним договором та договором поруки. Вказує, що від імені позивача на підставі підробленої довіреності було укладено договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року. При цьому зазначений договір поруки був укладений без волевиявлення на це позивача, що призвело до виникнення для нього негативних правових наслідків у вигляді намагання стягнути із нього неіснуючу суму боргу. Враховуючи те, що довіреність ТОВ «Євротранстелеком» ОСОБА_1 не видавалась, договір поруки, підписаний від імені позивача не уповноваженою особою. Крім того, відсутні будь-які докази наступного схвалення цього договору поруки позивачем. На останній сторінці підробленого договору поруки №2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року зазначений розрахунковий рахунок ТОВ «Євротранстелеком» НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк». Зазначили, що даний розрахунковий рахунок було відкрито лише 08.11.2021 року. Відповідно, станом на час укладення договору 23.02.2020 даного рахунку не існувало, як і не існувало його станом на 20.05.2021 дати укладення договору відступлення права вимоги між спадкодавцем ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2 . Первісний кредитор ОСОБА_5 не міг підписати спірний договір поруки із зазначеним у ньому розрахунковим рахунком.

Просив визнати недійсними довіреності №23/08/2021-Д на ім`я ОСОБА_1 , а також договір поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, укладену між ОСОБА_4 Поручитель-1, від імені та в інтересах якого на підставі довіреності №20/08/21-Д діяв ОСОБА_1 , АТ «Гоу Інвест АГ» - Поручитель-2 та АТ «ГОУ ОСТ Інвест АГ» - Поручитель-3, від яких діяв відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року позов задоволено.

Визнано недійсною довіреність № 23/08/2021-Д.

Визнано недійсним договір поруки № 2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євротранстелеком» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євротранстелеком» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Євротранстелеком» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 654 грн.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В порушення умов пунктів 1, 2 Договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, ст. 525, 526, 629, 1046, 1049 ЦК України позичальник ОСОБА_4 свої зобов`язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув.

ОСОБА_7 21 жовтня 2021 року було вручено боржнику та поручителям вимоги щодо повного погашения заборгованості, які залишились без задоволення. Щодо оскаржуваної довіреності, то судом першої інстанції не перевіряючи оригінал журналу видачі довіреностей, зроблено висновок про не видачу довіреності лише на твердженнях позивача. Сама відсутність запису про реєстрацію оскарженої довіреності в журналі реєстрації довіреностей не свідчить про її недійсність. Твердження представника позивача про те, що договір поруки № 1 до договору позики від 23.02.2020 «чомусь засвідчений печаткою Позивача» викликає сумнів, адже згідно з п.2.2. Статуту ТОВ «Євротранстелеком», товариство: «має круглу печатку та інші додаткові круглі печатки для ведення фінансово-господарської діяльності».

ОСОБА_2 31.10.2022 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_4 , ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», АТ «ГОУ ІНВЕСТ АГ», АТ «ГОУ ОСТ ІНВЕСТ АГ» про стягнення заборгованості за договором позики № 2 від 23.02.2020. Крім того, при розгляді справи не встановлено, що спірний договір поруки, укладений від імені позивача був підписаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Незгода позивача із укладеним від його імені договором поруки не може слугувати підставою для визнання його недійсним, а лише свідчить про намір поручителя уникнути будь-яким шляхом виконання зобов`язання, яке не виконується ним у добровільному порядку. Факт підроблення підпису ОСОБА_1 на оспорюваному договорі поруки судом не був встановлений, оскільки відсутній відповідний висновок почеркознавчої експертизи.

Просить рішення суд першої інстанції скасувати скасування та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник ТОВ «Євротранстелеком» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що ТОВ «Євротранстелеком» ніколи не надавало жодних довіреностей на ОСОБА_1 щодо укладення будь-яких договорів поруки чи інших договорів. Також останній не заперечує проти визнання довіреності недійсною. Крім того, згідно копії оспорюваного договору позики №2 від 23 лютого 2020 року вказано, що ОСОБА_1 виступає членом Ради директорів «Гоу інвест АГ» та АТ «Гоу Ост Інвест АГ», що не відповідає дійсності, оскільки членом правління він став літом 2021 року.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвоката Поваляєва О.Б.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року скасовано і ухвалено нове рішення.

Відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Євротранстелеком» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсною довіреність № 23/08/2021-Д та визнання недійсним Договору поруки № 2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року.

Стягнуто з ТОВ «Євротранстелеком» на користь ОСОБА_2 4 026 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 4 026 грн витрат по сплаті судового збору в дохід держави.

Постановою Верховного Суду від 22 січня 2025 року задоволено частково касаційну скаргу представника ТОВ «Євротранстелеком» - адвоката Андросович Ганни Сергіївни.

Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 січня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 червня 2025 року залучено ОСОБА_3 як правонаступника відповідача ОСОБА_2 до участі в цій справі.

Представник позивача, яка приймала участь у справі в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги заперечила, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та її представник, ОСОБА_4 в засідання апеляційного суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час і місце слухання справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Встановлено, що відповідно копії договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_5 (позикодавець) та ОСОБА_4 (позичальник), позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 4 895 540 гривень, що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн) становить 200 000 (двісті тисяч доларів США), а позичальник зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату повернення) у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року (т.1 а.с.17).

Відповідно до додатку №1 до договору позики №2 від 23 лютого 2023 року розписки про отримання грошових коштів відповідач ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 4 895 540 гривень, що станом на дату укладення цього договору за офіційним курсом НБУ гривні до долара США (24,4777 грн) становить 200 000 (двісті тисяч доларів США) та зобов`язався повернути позикодавцеві за офіційним курсом НБУ гривні до долара США в день повернення у строк не пізніше 20 жовтня 2021 року (т.1 а.с.18).

Згідно копії договору поруки №2 до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_4 (боржником) та позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» у особі представника відповідача Бойківа А.М., який діяв на підставі Довіреності №20/08/21-д (поручитель-1), Акціонерним товариством «Гоу інвест АГ» (поручитель-2), Акціонерним товариством «Гоу Ост Інвест АГ» (поручитель-3) та ОСОБА_5 (кредитором), поручитель-1, поручитель-2 та поручитель-3 поручаються перед кредитором з виконання обов`язку відповідачем ОСОБА_4 щодо виконання останнім його зобов`язань за договором позики №2 від 23 лютого 2020 року (т.1 а.с.19-21).

З копії договору відступлення права вимоги №2-ц від 20 травня 2021 року, укладеного між ОСОБА_5 (цедент) та ОСОБА_2 (цессіонарій) вбачається, що цедент відступив права вимоги на суму основного зобов`язання, вартість якого складає гривневий еквівалент 200 000 (двісті тисяч доларів США), що по офіційному курсу НБУ гривні до долара США станом на дату видачі позики становить 4 895 540 гривень (т.1 а.с.22-24).

Відповідно до копії акта приймання-передачі документів (додаток №1 до договору відступлення права вимоги №2-ц від 20 травня 2021 року) від 20 травня 2021 року, ОСОБА_5 (цедент) передав ОСОБА_2 (цессіонарію) такі документи: договір позики №2 від 23 лютого 2020 р. підписаний між ОСОБА_5 (позикодавець) та відповідачем ОСОБА_4 (позичальник) - 1 оригінал; розписка про отримання грошових коштів, видана відповідачем ОСОБА_4 23 лютого 2020 р. 1 оригінал; договір поруки №2 від 23 лютого 2020 підписаний між ОСОБА_5 (позикодавець), ОСОБА_4 (позичальник), ТОВ «Євротранстелеком» () (поручитель-1), Акціонерним товариством «Гоу інвест АГ» (країна резиденства: Швейцарія, ідентифікаційний номер: СНЕ 101.107.693) (поручитель-2) та Акціонерним товариством «Гоу ост інвест» (країна резиденства: Ліхтеншейн, ідентифікаційний номер: FL-0001.521.555-1) (поручитель-3) 1 оригінал; копія громадянського паспорту та ідентифікаційного номеру позичальника ОСОБА_4 (т.1 а.с.25).

Відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) №03-12-2024 від 03 грудня 2024 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що у порядку та на умовах, визначених цим договором первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право грошової вимоги, належне первісному кредитору у відповідності до договору відступлення права вимоги (цесії) № 2-Ц від 20 травня 2021 року, відповідно до п.1 якого було встановлено, що первісний кредитор ОСОБА_5 відступає новому кредитору ОСОБА_2 право грошової вимоги, належне первісному кредитору у відповідності до договору позики №2 від 23 лютого 2020 року.

На умовах первісного договору станом на дату підписання цього договору у боржника - ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ». . м. Київ. вул. В`ячеслава Липннського. 5 існує перед первісним кредитором заборгованість на загальну суму боргу складає 7 313 720 грн (сім мільйонів гриста тринадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 копійок, що по курсу НБУ 36.5686 гривень за 1 долар СЛІД станом на 26.10.2022 становить 200 000 доларів CШA. Крім того, за умовами п. 6 Договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, за прострочення повернення позики позичальник зобов`язався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України, що в загальному розмірі становить 10 386 745.96 гри

За цим договором первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право грошової вимоги до Боржника - ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», . м. Київ, вул. В`ячеслава Липннського 5 заборгованість на загальну суму боргу складає 7 313 720, що по курсу НБУ 36.5686 гривень за 1 долар США станом на 26.10.2022 становить 200 000 доларів США. Крім того, за умовами п. 6 Договору позики №2 від 23 лютого 2020 року, за простречення повернення позики позичальник зобов`язався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, яка прострочена, за кожен день прострочення, а також суму боргу з урахуванням встановленою індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, у порядку ст. 625 ЦК України, що в загальному розмірі становить 10 386 745, 96 гри.

Відповідно до копії акта приймання-передачі документів (додаток №1 до договору відступлення права вимоги №03-12-2024 від 03 грудня 2024 року) від 03 грудня 2024 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 такі документи: договір позики № 2 від 23 лютого 2020 року, підписаний між ОСОБА_5 (Позикодавець) та ОСОБА_4 (Позичальник) - засвідчена копія; розписка про отримання грошових коштів, видана ОСОБА_4 23 лютого 2020 - засвідчена копія; договір поруки № 2 від 23 лютого 2020, підписаний між ОСОБА_5 (Позикодавець), ОСОБА_4 (Позичальник). Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроіранстелеком» (код СДР1ІОУ 31731686) (далі - поручитель - І). Акціонерним товариством «ГОУ ІНВЕСТ АГ» (країна резидентства: Швейцарія, ідентифікаційний номер: (НЕ 101.107.693) (далі -поручитель - 2) та Акціонерним товариством «ГОУ ОСІ ІНВЕСТ АГ» (країна резидентства: Ліхтенштейн, ідентифікаційний номер: FL-0001.521.555-1) (далі 1 поручитель - 3) - засвідчена копія; договір відступлення права вимоги (цесії) № 2-Ц від 20 травня 2021 року, підписаний між ОСОБА_5 (цедент) та ОСОБА_2 (цесіонарій) засвідчена копія; акт приймання-передачі документів, який оформлений 20 травня 2021 року як Додаток № 1 до договору відступлення права вимоги (цесії) № 2-11 від 20 травня 2021 року, підписаний між ОСОБА_5 (цедент) та ОСОБА_2 (цесіонарій) - засвідчена копія; судові рішення по справі № 357/10050/22; копія громадянського паспорту та ідентифікаційного номеру позичальника 1 ОСОБА_4 (т. 5 а.с. 123-126).

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), яка (які) його вчинила (вчинили).

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) волевиявлення учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Зокрема, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто необхідно відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, неуповноваженою особою), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України.

У частині першій статті 215 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 8 листопада 2023 року у справі № 179/1407/20 (провадження № 61-8869св23).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року у справі № 6-165цс13, вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності. Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід з`ясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він у межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Задовольняючи позов ТОВ «Євротранстелеком», суд першої інстанції вказав, що позивач виступає стороною оспорюваних у цій справі правочинів - довіреності № 23/08/2021-Д та договору поруки № 2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року, заперечує існування будь-яких правових підстав на укладення цих документів і зазначає про їх неукладення позивачем. У мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд першої інстанції також зазначив, що відповідач ОСОБА_1 подав суду заяву, у якій визнає позов у повному обсязі та повідомив, що не отримував жодних довіреностей від позивача і не підписував будь-яких договорів, а всі підписи на оспорюваних документах ним не вчинялись і на його думку є підробленими. Суд першої інстанції дійшов висновку, що при укладенні оспорюваних правочинів було відсутнє волевиявлення учасника правочинів, воно не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, внаслідок чого відбулось порушення вимог ст.203 ЦК України. З цих підстав суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та визнав недійсними довіреність №23/08/2021-Д та договір поруки № 2 до договору позики № 2 від 23 лютого 2020 року.

Однак, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу на таке.

Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Учасниками справи відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України є сторони та треті особи.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України).

Отже, визнання позову відповідачем може бути підставою для задоволення позову за сукупності умов: визнання усіма учасниками справи обставин, що мають значення для вирішення спору та не підлягають доказуванню відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України; відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин; якщо таке визнання відповідачем позову не суперечить закону та/або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (Постанова КЦС ВС від 22 серпня 2023 року в справі № 521/3657/22).

Оскільки, відповідач ОСОБА_4 , ОСОБА_2 позовні вимоги не визнавали, то визнання позову ОСОБА_1 не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08 лютого 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду та ухвалено: витребувати з Відділу реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління копію актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Кременище Обухівського району, Київської області; витребувати у ОСОБА_1 оригінал довіреності №23/08/2021-Д, виданої ТОВ «Євротранстелеком» та оригінал договору поруки №2 до договору позики від 23 лютого 2020 року №23; витребувати у ОСОБА_2 оригінал довіреності №23/08/2021-Д, виданої ТОВ «Євротранстелеком» на ім`я ОСОБА_1 ; оригінал договору поруки №2 до договору позики від 23 лютого 2020 року №2; оригінал договору позики від 23 лютого 2020 року №2; оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року №2-Ц; витребувати у ОСОБА_4 оригінал договору позики від 23 лютого 2020 року №2 та оригінал договору відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року №2-Ц (т. 1 а.с. 148-149).

Відповідачами оригіналів довіреності та договору поруки суду надано не було.

На виконання ухвали суду першої інстанції було надано тільки актовий запис про смерть №1248 від 29 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного 29.10.2021 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та повний витяг з ДРАЦСГ (т.1 а.с.193-195).

Відповідно копії журналу реєстрації довіреностей ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ», який наявний в матеріалах справи вбачається, що у період з 02.01.2020 року по 31.12.2021 року серед всіх довірителів на користь яких за вказаний період часу були видані довіреності ОСОБА_8 , прізвище ім`я та по батькові такої особи як « ОСОБА_1 » відсутні (т.1 а.с.28-34).

Враховуючі конкретні обставини справи, процесуальну поведінку відповідачів ОСОБА_2 (який є стороною договору поруки) та його представника, зокрема, щодо ненадання оригіналів спірних правочинів, апеляційний суд вважає, що вказані дії свідчать про ухилення відповідачів від подання експерту оригіналів довіреності та договору поруки, що унеможливлює проведення експертизи судом, яка, в даному випадку, має визначальне значення для встановлення обставин справи, а тому наявні підстави для застосування судом положень ст. 109 ЦПК України, у зв`язку з чим факт, для з`ясування якого судом було витребувано оригінал спірного договору, з метою подальшого призначення експертизи, необхідно визнати встановленим та вважати, що підпис, проставлений у довіреності № 23/08/2021-Д від імені директора товариства Щербака В. П. та у договорі поруки від імені ОСОБА_1 виконані не ними, а іншою особою.

У разі не підписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв`язку з невідповідністю його до вимог частин 3 і 5 статті 203 ЦК, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 серпня 2023 року представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Поваляєву О.Б. відмовлено у задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи (т.2 а.с.30-31).

Разом з тим, ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 не просив про призначення вказаної експертизи. Будь-яких доказів на підтвердження наявності оригіналів оспорюваних правочинів апеляційному суду ним не надано.

З урахуванням наведеного, зокрема, встановлення факту не підписання директором ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» довіреності № 23/08/2021-Д, наявні підстави для задоволення даного позову та визнання спірних правочинів недійсними.

Також з матеріалів справи вбачається, що в Коломийському міськрайонному суді перебувала на розгляді справа №346/2888/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , про визнання правочинів недійсними.

З урахуванням заявлених вимог ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ» просило визнати недійсною довіреність від 23 лютого 2020 року № 23/02/2020-Д та визнати недійсним договір поруки № 1 до договору позики № 23/02-20/П від 23 лютого 2020 року, включаючи Третейську угоду, що міститься у цьому договорі поруки.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року задоволено позов ТОВ «ЄВРОТРАНСТЕЛЕКОМ». Визнано недійсними довіреність від 23 лютого 2020 року № 23/02/2020-Д та договір поруки № 1 до договору позики № 23/02-20/П від 23 лютого 2020 року, включаючи Третейську угоду, що міститься у цьому договорі поруки.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду 09 листопада 2023 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2 . Рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постановою Верховного Суду від 30 квітня 2025 року залишено без змін рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2023 року у незміненій апеляційним судом частині та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав та не вказують на обставини для відмови в задоволенні позову та скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що постановлене судом першої інстанції рішення слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 ,задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 серпня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову складено 01 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук О.О. Томин