Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.07.2025 Справа №607/5496/25 Провадження №2/607/2409/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Юлія Леонідівна про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Великоберезовицької селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 за життя склав заповіт від 07 лютого 2008 року, який посвідчений та зареєстрований за № 30 секретарем Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кульчинською Н. Б. Цим заповітом спадкодавець розпорядивсь, щоб усе його майно перейшло до ОСОБА_1

07 лютого 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л., заведено спадкову справу № 4/2023 після смерті ОСОБА_2 .

До складу спадкового майна увійшли: земельна ділянка, кадастровий номер якої :02:001:0350, площею 0,0873 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 ; |житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач спадщину після смерті батька прийняв.

05 березня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву за № 38 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 березня 2025 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. відмовлено, через відсутність документів, що посвідчують право власності на це майно.

Зважаючи на вищенаведені обставини, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій, ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 71,7 кв.м., житловою - 46,3 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 24 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/5496/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 24 квітня 2025 року, витребувано від приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. належним чином завірену копію спадкової справи № 4/2023, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

20 травня 2025 року судом зареєстровано лист приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л., на виконання ухвали суду від 24 квітня 2025 року надано копію матеріалів спадкової справи № 4/2023, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

У судовому засіданні, яке відбулося 04 червня 2025 року суд протокольною ухвалою, без оформлення окремого документа, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Великоберезовицької територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, проте через підсистему «Електронний суд» надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Третя особа: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. у судове засідання не з`явилася, проте надіслала листа у якому повідомляла суд що результати розгляду цієї справи не вливають на її права та обов`язки та просила здійснювати розгляд у її відсутності.

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 грудня 1994 року, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками його вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

07 лютого 2008 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склав заповіт, який посвідчений секретарем Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кульчинською Н. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 30. Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що спадкодавець заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 56 років помер ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 17 березня 2022 Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

25 лютого 2025 року заступником селищного голови Великоберезовицької селищної ради Володимиром Король видано довідку № 125, згідно якої ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час смерті був зареєстрований та проживав в житловому будинку по АДРЕСА_1 . У вищевказаному житловому будинку разом з померлим ОСОБА_2 на час його смерті був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Така ж інформація стверджується будинковою книгою щодо зареєстрованих мешканців за вищевказаною адресою.

07 лютого 2023 року приватним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Демкович Ю. Л. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної ділянки кадастровий номер якої :02:001:0350, площею 0,0873 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 .

05 березня 2025 року приватний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори Демкович Ю. Л., розглянула подані ОСОБА_1 документи. ОСОБА_1 спадщину після смерті свого батька прийняв. Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Померлий ОСОБА_2 був неодруженим. Отже, спадкоємцем, котрий прийняв спадщину за заповітом, є син померлого ОСОБА_1 . 05 березня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву за № 38 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою Демкович Ю. Л., приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу, 05 березня 2025 року за № 416338766, у померлого відсутнє зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також в Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не подано. На підставі вище викладеного, цьому спадкоємцю відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Згідно інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 03 липня 2023 року № 550, станом на 01 січня 2013 року, державна реєстрація права власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 03 липня 2023 року № 551, по обліку бюро житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 (загальна площа 71,7 кв. м., житлова - 46,3 кв. м), належить ОСОБА_2

30 червня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (загальна площа 71,7 кв. м., житлова -46,3 кв. м).

Згідно Висновку про вартість майна від 12 березня 2025 року вартість житлового будинку (загальною площею 71,7 кв. м., житловою - 46,3 кв. м) по АДРЕСА_1 , становить 215 100,00 грн.

20 травня 2025 року на запит суду від приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. надійшли матеріали спадкової справи № 4/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Із матеріалів встановлено, що 05 березня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву за № 38 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадкоємців, що мають право на обов`язкову частку в спадщині, немає.

05 березня 2025 року приватним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Демкович Ю. Л., відмовлено у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із неподанням документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно.

Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 4 ЦПК України).

За змістом частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

07 лютого 2008 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склав заповіт, який посвідчений секретарем Петриківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кульчинською Н. Б. та зареєстрований в реєстрі за № 30. Зі змісту вказаного заповіту вбачається, що спадкодавець заповів усе належне йому майно ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_2 помер.

Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем. 07 лютого 2023 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Ю. Л. заведено спадкову справу № 4/2023, де спадкодавцем є ОСОБА_2 . Також 07 лютого 2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , яка складається із:земельної ділянки, кадастровий номер якої :02:001:0350, площею 0,0873 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 . 05 березня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву за № 38 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав на це нерухоме майно позивачу було відмовлено у зв`язку з неподанням спадкоємцем документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це нерухоме майно.

За змістом статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

30 червня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (загальна площа 71,7 кв. м., житлова - 46,3 кв. м). Як убачається з характеристики цього житлового будинку, він споруджений у 1991 році, як і господарські будівлі та споруди.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедури введення нерухомого майна до експлуатації при оформленні права власності.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23 лютого 2016 року №8.4-35//18/1).

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

Із п. 8 Положення «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, убачається, що прийняття державними приймальними комісіями закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію оформляється актами. Акт про прийняття об`єктів в експлуатацію підписується головою і всіма членами комісії. При наявності у члена комісії заперечень вони повинні бути розглянуті з участю органу, представником якого він є. Датою введення об`єкта в експлуатацію є дата підписання акта державною приймальною комісією.

Відтак, можна дійти висновку, що спадкодавець ОСОБА_2 набув у особисту приватну власністьжитловий будинок АДРЕСА_1 (загальною площею 71,7 кв. м., житловою - 46,3 кв. м), в порядку, який існував на час закінчення його будівництва, і на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало прийняття в експлуатацію житлового будинку та обов`язкової його реєстрації.

Як передбачено у п. 216 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, провадиться нотаріусом після подання оригіналів право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцю.

Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно, в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Також у даному листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №227/3750/19 від 22 вересня 2021 року.

Відтак, в силу встановлених судом обставин, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (загальною площею 71,7 кв. м., житловою - 46,3 кв. м), в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У позовній заяві позивач не просив суд стягнути судові витрати з відповідача, тому суд не здійснює розподіл судових витрати на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 7678, 83, 206, 258268, 273, 352355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (загальною площею 71,7 кв. м., та житловою - 46,3 кв. м), в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада, 7, адреса місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 26, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, 47724;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Демкович Юлія Леонідівна, адреса місцезнаходження: вул. Медова, буд. 18, м. Тернопіль, 46008.

Головуючий суддя Герчаківська О. Я.