ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/2781/24 Головуючий суддя І інстанції Федорова О. В.
Провадження № 22-ц/818/2017/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про позбавлення батьківських прав
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та представника ОСОБА_1 -адвоката Бєлокриницького Артема Олександровича на заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 грудня 2024 року, у справі № 645/2781/24, за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна, в якому просив суд: позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття; встановити над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовна заява мотивована тим, що батько дитини ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати дитини ОСОБА_3 вихованням та розвитком дитини не займається, матеріально її не утримує, не цікавиться її успіхами, не доглядає під час хвороби, не телефонує. Відповідач не проживає разом з дитиною, вживає наркотичні засоби та алкогольні напої, на зв`язок не виходить, у зв`язку із чим направити їй запрошення на співбесіду до служби у справах дітей по Немишлянському району з приводу з`ясування її думки щодо позбавлення батьківських прав, не виявляється можливим.

Вказав, що батьки малолітнього ОСОБА_6 (відповідач та померлий батько) систематично вживали наркотичні засоби, часто залишали дитину на бабу ОСОБА_4 та її сім`ю. З часом, відповідач з померлим чоловіком зовсім залишили дитину на постійне проживання з ними, оскільки відповідач усвідомлювала, що не взмозі виконувати свої батьківські обов`язки з урахування того, що дитина має вади мовлення. Відповідачку неодноразово в сім`ї намагалися лікувати від наркотичної залежності, але всі намагання призвели до марного результату - відповідачка неодноразово переривала лікування та поверталася до вживання наркотичних засобів, з кожним разом ставала більш дратівлива та неконтактна. Відповідач має психічні та поведінкові розлади, що призвело до самоусунення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_6 . Тому, протягом тривалого часу, малолітній ОСОБА_6 проживає в сім`ї його баби ОСОБА_4 , до складу якої входять: дід (чоловік від другого шлюбу баби) ОСОБА_1 та їхня донька ОСОБА_7 . Крім того, позивач зазначає, що відповідачка перебуває на диспансерному (профілактичному) обліку з 02.01.2018 року та має діагноз: Б 19.2 - психічні, поведінкові розлади в наслідок вживання наркотичних речовин з іншими психотропними наркотиками. Відповідачка не виявляє бажання виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини, матеріальної допомоги не надає.

Зазначив, що ОСОБА_4 , яка є бабою малолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який є чоловіком останньої, приділяють належну увагу вихованню дитини. Постійно підтримують зв`язок зі школою та класним керівником, регулярно відвідують батьківські збори, забезпечують високий рівень виконання завдань та систематичне відвідування уроків під час онлайн-навчання, організовують правильне проведення дозвілля з відвідуванням різноманітних секцій, контролюють поводження дитини в мережі Інтернет. Позивач наголошує, що малолітнім ОСОБА_6 повністю займається його сім`я, в якій він проживає багато років, а мати умисно ухиляється від виховання та утримання сина. Це свідчить про її байдуже ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життя вцілому.

Вказав, що ОСОБА_1 опікується малолітнім ОСОБА_6 , його здоров`ям, розвитком та повністю займається вихованням та матеріальним забезпеченням. Готує дитину до самостійного життя, привчає до чоловічих справ, дає поради за віком, оскільки у малолітнього ОСОБА_6 починається перехідний період з малої дитини в підлітка, виникає багато життєвих обставин, де потрібен поряд батько. Також останній допомагає дитині з уроками, навчає побутовим чоловічим справам, тобто повністю психологічно замінив дитині батька. Малолітній ОСОБА_6 має вади мови, обумовлені моторною алалією. ОСОБА_1 повністю взяв на себе обов`язок щодо виконання рекомендацій лікарів та виконує їх відносно дитини в повному обсязі.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в апеляційній скарзі просить рішення скасувати у частині відмовити стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна.

Вказав, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, невмотивованими, помилковими та ідуть всупереч інтересам дитині. ОСОБА_1 опікується малолітнім ОСОБА_6 , його здоров`ям, розвитком та повністю займається вихованням і матеріальним забезпеченням. Готує дитину до самостійного життя, привчає до чоловічих справ, дає поради за віком, оскільки у малолітнього ОСОБА_6 починається перехідний період з малої дитини в підлітка, і виникає багато життєвих обставин, де потрібен поряд батько-чоловік. Також мотивує малолітнього ОСОБА_8 на добрі справи, виховує, допомагає з уроками, привчає побутовим чоловічим справам, тобто повністю психологічно та ментально замінив дитині батька. Малолітній ОСОБА_9 має вади мови - ретардацію мови, обумовлений моторною алалією. ОСОБА_1 повністю взяв на себе обов`язок щодо виконання рекомендацій лікарів та виконує їх відносно дитини в повному обсязі. В суді першої інстанції було вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (46 років) молодший за свою дружину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (59 років) на 13 років. За станом свого здоров`я, ОСОБА_1 не має перешкод для виконання функцій опікуна: офіційно працює, має великий стабільний дохід, який надає можливість утримувати, всю сім`ю, так і малолітнього ОСОБА_2 , сплачувати його додаткові освітні заняття, гуртки, в тому числі і заняття карате (форма, т:ступи, змагання), кишенькові гроші та всі його поточні витрати. Малолітній ОСОБА_6 вважає ОСОБА_1 батьком.

Зазначив, що ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям, має хронічну мігрень з частими та важкими нападами, остеохондроз шийного відділу хребта. Має постійні скарги на напади головного болю у половині голови, частіше ліворуч, що розкривається після появи «точок, зігзагів» перед очима, іноді після короткочасної втрати зору ліворуч або праворуч, що триває від 4 годин до 2 тижнів. Також на тремтіння, загальну слабкість, хиткість, запаморочення, біль у шиї, що посилюються при поворотах голови, про що повідомлено суду першої інстанції, але суд не врахував цей факт, додаткові питання були відсутні. ОСОБА_10 хвороби: хворіє останні 19 років, коли вперше з`явились вказані скарги. Лікувалась амбулаторно. Останній час частота нападів мігрені зросла. ОСОБА_10 життя: Тривалий час страждає на хронічний гастріт, коліт, панкреатит. Цукровий діабет, хвороба ОСОБА_11 , ревматизм. Згідно виписки № 4143 вбачається, що у ОСОБА_12 церебральна судинна криза з вестибуло-атактичним синдромом. Хронічний головний біль напруги. Остеохондроз шийного відділу хребта. Такі показники та з урахуванням віку, ОСОБА_4 , має високий ризик інсульта в будь який час. Задля підтримання здоров`я, ОСОБА_4 періодично лягає в лікарню задля отримання повного комплексу лікування та необхідної кількості крапельниць, оскільки під час нападів мігрені ОСОБА_13 втрачає свідомість та потребує постійного постільного режиму. В такі періоди, ОСОБА_1 всі побутові питання та виховання дітей повністю бере на себе. З такими медичними показниками, ОСОБА_12 , не спроможна повноцінно виконувати обов`язки опікуна відносно малолітнього ОСОБА_2 , який займається карате, навчається у школі та відвідує лікарів з приводу свого захворювання мовлення. Тому, ОСОБА_1 , повністю взяв на себе відповідальність за дитину, його виховання, розвиток та здоров`я. З народження та до цього часу проживає в сім`ї та виховується останніми.

Зазначив, що у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 , засвідчена приватним нотаріусом від 26.03.2024 року про те, що остання надає згоду та не заперечує проти призначення свого чоловіка, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном малолітньої дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В порушенні даної норми закону ст. 60 Цивільного Кодексу України, суд першої інстанції порушив право дитини на встановлення над ним опіки, призначення йому опікуна та залишатися проживати і подалі в своїй сім`ї в якій він виховувався майже з народження. Суд першої інстанції, при ухваленні даного рішення порушив права та інтереси малолітньої дитини на право подальшого проживання та виховання в своїй родині, в який проживає з народження зі своїми родичами, оскільки дитина набуває статусу дитини, яка позбавлена батьківського піклування (підстава-батько помер, а мати позбавлена батьківських прав). Після набрання рішення законної сили малолітній ОСОБА_2 вилучається із сім`ї та влаштовується до дитячого державного закладу, тим самим отримує психологічну травму покинутої дитини. Тому, вважаємо доцільним скасувати рішення суду першої інстанції з частині відмови встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення дві ментів та ухвалити нове рішення в частині встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_2 та призначити опікуном ОСОБА_1 та стягнути на його користь аліменти.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бєлокриницький Артем Олександрович просить суд рішення скасувати у частині відмовити стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення його опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказав, що у матеріалах справи наявні всі докази, які підтверджують, що він опікується дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (чоловік баби дитини) надав до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради пакет документів для розгляду питання про призначення його опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866. Також, в матеріалах справи містяться докази того, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягався, за станом здоров`я може бути опікуном, є чоловіком баби малолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_12 , з дитиною має добрі стосунки.

Звертає увагу, що відповідно до висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 217 від 13.06.2024 року Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Департамент) вважав за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої дитини, який міститься у матеріалах справи (а.с. 56-57).

Зазначає, що згідно з п. 2.2. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства Охорони здоров`я України Міністерства праці та соціальної політики України, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила) опіка встановлюється над неповнолітніми віком від п`ятнадцяти до вісімнадцяти років та над громадянами, визнаними судом обмежено дієздатними внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами. Піклування також може бути встановлене над особами, які за станом здоров`я не можуть самостійно захищати свої права. Опіку (піклування) може бути встановлено і при житті батьків неповнолітніх дітей у випадках, коли батьки судом позбавлені батьківських прав. Відповідно до п. 3.1. Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини.

Зауважує, що згідно ст. 244 СК України, п. 3.1. Правил вбачається, що призначення особи опікуном здійснюється за наявності згоди такої особи на призначення її опікуном, оскільки, серед іншого на опікуна законодавством України покладається ряд імперативних зобов`язань, зокрема щодо виховання, утримання, піклування про стан здоров`я, освіти й т.д., а також щодо забезпечення оптимальних умов проживання здатних забезпечити якнайкращі умови проживання. Тобто, законодавець ставить чітку вимогу наявності активного волевиявлення особи щодо наявності в неї бажання бути призначеною опікуном малолітньої особи, що випливає також з п. 3.4. Правил, який встановлює необхідність збирання та подання особою, яка виявила намір стати піклувальником відповідного комплекту документів.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про не прийняття до уваги висновку Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради щодо можливості призначення опікуном ОСОБА_1 фактично у зв`язку з тим, що органом опіки не було досліджено питання можливості бути призначеною піклувальником малолітньої дитини її бабусею ОСОБА_4 є помилковими та не відповідають вимогам вище вказаних правових норм адже ОСОБА_4 не виявила бажання бути призначеною опікуном малолітнього ОСОБА_2 . ОСОБА_4 не зверталася до органу опіки та піклування з комплектом документів, встановлених п. 3.4. Правил, чи з будь-якою іншою заявою щодо призначення її опікуном онука (що підтверджується матеріалами справи). Натомість, ОСОБА_4 в судовому засіданні навпаки надала пояснення про те, що вона у зв`язку з віком та станом здоров`я позбавлена можливості бути опікуном малолітнього та відповідно в неї відсутнє таке волевиявлення та обов`язок. Водночас, висновок суду першої інстанції про те, що третя особа ОСОБА_4 не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів, що вона за станом здоров`я не може виконувати обов`язки опікуна є помилковими, оскільки, ОСОБА_4 не має обов`язку звертатися до органу опіки та піклування чи до суду про призначення її опікуном малолітнього онука, з чого випливає, що вона й позбавлена обов`язку подавати докази на підтвердження причин відсутності в неї такого бажання.

Зазначає, що орган опіки та піклування вказує на те, що ОСОБА_1 опікується малолітнім ОСОБА_6 , його здоров`ям, розвитком та повністю займається вихованням та матеріальним забезпеченням. Готує дитину до самостійного життя, привчає до чоловічих справ, дає поради за віком, оскільки у малолітнього ОСОБА_6 починається перехідний період з малої дитини в підлітка, виникає багато життєвих обставин, де потрібен поряд батько. Також останній допомагає дитині з уроками, навчає побутовим чоловічим справам, тобто повністю психологічно замінив дитині батька. Малолітній ОСОБА_6 має вади мови, обумовлені моторною алалією. ОСОБА_1 повністю взяв на себе обов`язок щодо виконання рекомендацій лікарів та виконує їх відносно дитини в повному обсязі. Однак, зазначене залишилося поза увагою суду першої інстанції, оскільки всі вище вказані обставини є наслідком виховання дитини саме ОСОБА_1 . Дані про те, що наявні підстави того, що ОСОБА_1 , не може бути призначений опікуном над малолітнім ОСОБА_2 відсутні. Також, відсутні будь -які докази, які б стверджували про відхилення від нормального фізичного, психічного та розумового розвитку дитини внаслідок виховання її ОСОБА_14 або створення неналежних умов проживання та утримання, або небажання дитини залишитись з ним. За таких обставин, відсутні будь-які підстави для відмови в призначені ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Вказав, що відповідно до ч. 2 статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Зважаючи на те, що є всі необхідні підстави для призначення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2 , вважає, що також є й всі підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці позивача - ОСОБА_15 , представниці третьої особи - Різніченко Д.О., за відсутності інших учасників справи, які були належним чином повідомлені про судове засідання, суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України вивчив матеріали справи та перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, та вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду в оскарженій частині не відповідає.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, відповідно до змісту та вимог апеляційних скарг, рішення в частині задоволених позовних вимог про позбавлення батьківських прав - не оскаржується, тому апеляційний суд справу в цій частині не переглядає.

Згідно ст. 376 ЦПК України:

1. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову вказав наступні мотиви.

Відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З наданих суду доказів, вбачається, що малолітнього ОСОБА_8 виховує його баба ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_1 . Мати дитини ОСОБА_3 не бере жодної участі у житті та розвитку своєї дитини тривалий час, не виявляє бажання виконувати свої батьківські обов`язки стосовно дитини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (чоловік баби дитини) надав до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради пакет документів для розгляду питання про призначення його опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866.

ОСОБА_4 , яка є рідною бабою дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто перебуває у родинних відносинах з підопічним, також може бути опікуном, проте можливість виконання нею обов`язків опікуна Департаментом не розглядалась. Третя особа ОСОБА_4 позов Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради в частині призначення опікуном її малолітнього онука ОСОБА_2 її чоловіка ОСОБА_1 підтримала та пояснила суду, що вона старша за свого чоловіка на 13 років, має низку захворювань, тому просила суд задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині та призначити опікуном її онука саме ОСОБА_1 ..

ОСОБА_4 не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, що вона за станом здоров`я не може виконувати обов`язки опікуна свого онука ОСОБА_6 . Крім того, ОСОБА_4 пояснила, що вона працює та має дохід. Також, виховує неповнолітню доньку ОСОБА_7 ..

Окрім того, за змістом абз. 6 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з військової служби, зокрема, якщо є опікунами.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовної вимоги позивача про призначення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2 , суд також вважає, що підстави для стягнення з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_2 відсутні, у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Суд роз`яснює, що третя особа ОСОБА_4 не позбавлена права на встановлення опіки щодо свого малолітнього онука ОСОБА_2 у визначеному законом порядку, а також на звернення до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, які зловживають спиртними напоями, наркотичними засобами, особи, які позбавлені батьківських прав, а також особи, інтереси якої суперечать інтересам дитини (ст. 244 СК України).

Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Згідно зі статтею 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88 (надалі - Правила).

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.08.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_2 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08.02.2023 року, батько дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 10).

Відповідач у справі, мати дитини - ОСОБА_3 вихованням та розвитком дитини не займається, матеріально не утримує, не цікавиться його успіхами, не доглядає під час хвороби, не телефонує. Відповідачка не проживає разом з дитиною, вживає наркотичні засоби та алкогольні напої. Позивач наголосив, що остання на зв`язок не виходить, у зв`язку із чим направити їй запрошення на співбесіду до служби у справах дітей по Немишлянському району м. Харкова з приводу з`ясування її думки щодо позбавлення батьківських прав відносно дитини, не виявляється можливим.

Крім того, позивач зазначає, що батьки малолітнього ОСОБА_6 систематично вживали наркотичні засоби, часто залишали дитину на бабу - ОСОБА_4 та її сім`ю. З часом, батьки зовсім залишили дитину на постійне проживання з ними.

Також, позивач наголосив, що відповідачку неодноразово в сім`ї намагалися лікувати від наркотичної залежності, але всі намагання призвели до марного результату - відповідачка неодноразово переривала лікування та поверталася до вживання наркотичних засобів, з кожним разом ставала більш дратівлива та неконтактна, що не заперечувалося третіми особами в ході судового розгляду справи.

Відповідачка має психічні та поведінкові розлади, що призвело до самоусунення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_6 . Тому, протягом тривалого часу малолітній ОСОБА_6 проживає в сім`ї його баби ОСОБА_4 , до складу якої входять: дід (чоловік від другого шлюбу баби) ОСОБА_1 та їхня неповнолітня донька ОСОБА_7 .

Довідкою КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» № 1048 від 16.10.2019 року підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному (профілактичному) обліку перебуває з 02.01.2018 року та має діагноз: F 19.2 психічні, поведінкові розлади в наслідок вживання наркотичних речовин з іншими психотропними наркотиками (а.с. 13).

Листом КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради № 175 від 18.04.2024 року повідомлено, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом фахівців поліклініки. За інформацією лікаря-педіатра на прийом до лікаря дитину приводили батько та бабуся. Мати дитини ОСОБА_3 дитину на прийом до лікаря не приводила, станом здоров`я дитини за телефоном або іншим способом не цікавилась (а.с. 14).

Згідно з листом КЗ «Харківська спеціальна школа № 7» Харківської обласної ради № 27 від 13.06.2023 року малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1 вересня 2020 року зарахований у 1 клас за рекомендацією інклюзивно-ресурсного центру з діагнозом: загальне недорозвинення мовлення II рівня, обумовлено моторною алалією (а.с. 15)

За твердженням позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_1 приділяють належну увагу вихованню дитини, постійно підтримують зв`язок зі школою та класним керівником, регулярно відвідують батьківські збори, забезпечують високий рівень виконання завдань та систематичне відвідування уроків під час онлайн-навчання, організовують правильне проведення дозвілля з відвідуванням різноманітних секцій, контролюють поводження дитини в мережі Інтернет. Тобто малолітнім ОСОБА_6 повністю займається його сім`я, в якій проживає багато років.

Актом обстеження умов проживання від 14.05.2024 року дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1 . Дмитру виділено окреме спальне місце, у нього наявні всі речі за розміром і сезоном, є стіл для зайнять, книжки, канцелярські товари, гаджети, велосипед. Квартира з меблями, розділена на зони відпочинку, всі комунікації працюють, обладнана необхідною побутовою та відео технікою (а.с. 25).

Отже, судом було безспірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як вбачається, з наданих суду доказів малолітнього ОСОБА_8 виховує його баба ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_1 ..

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (чоловік баби дитини) надав до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради пакет документів для розгляду питання про призначення його опікуном малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866.

Частинами 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенції про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст. 18 Конвенції про права дитини).

Згідно зі ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, які зловживають спиртними напоями, наркотичними засобами, особи, які позбавлені батьківських прав, а також особи, інтереси якої суперечать інтересам дитини (ст. 244 СК України).

Статтею 249 СК України передбачено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Згідно зі статтею 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, також опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88 (надалі - Правила).

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягався, за станом здоров`я може бути опікуном, є чоловіком баби малолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , з дитиною має добрі стосунки.

Як вбачається з висновку щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 217 від 13.06.2024 року Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради (далі - Департамент) вважав за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої дитини (а.с. 56-57).

Третя особа ОСОБА_4 , яка є рідною бабою дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто перебуває у родинних відносинах з підопічним, також може бути опікуном, проте можливість виконання нею обов`язків опікуна Департаментом не розглядалась.

Під час судового засідання третя особа ОСОБА_4 позов Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради в частині призначення опікуном її малолітнього онука ОСОБА_2 її чоловіка ОСОБА_1 підтримала та пояснила суду, що вона старша за свого чоловіка на 13 років, має низку захворювань, тому просила суд задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині та призначити опікуном її онука саме ОСОБА_1 .

Згідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вказаним нормам цивільного матеріального та процесуального права суд першої інстанції у своїх висновках не з`ясував, що у справі відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 у даному випадку діє з метою ухилення від проходження військової служби. У справі також відсутні відомості, що на день звернення до суду з вказаною заявою та ухвалення оскарженого рішення він був мобілізований для проходження військової служби. За відсутності таких даних у суду не було підстав зважувати приватні інтереси дитини, яка має право на опікуна, та публічні інтереси проходження військової служби цим опікуном.

При цьому суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що у даному випадку пріоритетними є найкращі інтереси дитини, які внаслідок залишення її без опікуна позбавила дитину можливості захищати її майнові та немайнові цивільні права.

Принцип "найкращих інтересів дитини" означає, що при ухваленні будь-яких рішень, що стосуються дитини, необхідно першочергово враховувати її потреби, добробут та розвиток. Це включає в себе захист прав дитини, забезпечення її безпеки, здоров`я, освіти та загального благополуччя.

Суд першої інстанції лише формально покликався на вищевказану норму статті 3 Конвенції ООН 1989 року «Про права дитини», в якій зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Оскільки суд не встановив законних підстав, з яких ОСОБА_1 не може бути призначений опікуном малолітньої дитини, яку він виховує, у суду не було підстав для висновку, що у малолітньої дитини може бути інший опікун, зокрема третя особа ОСОБА_4 , та для відмови у задоволенні позову.

За встановлених судом обставин відмова у призначенні опікуном ОСОБА_1 та відмова у стягненні аліментів на користь дитини всупереч вказаних норм матеріального права не забезпечує захист особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітньої дитини ОСОБА_2 , та не відповідає міжнародним обов`язкам української держави забезпечити найкращі інтереси дитини у такій ситуації.

Колегія суддів вважає, що доводи, наведені в обґрунтування апеляційних скарг, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив вказані норми матеріального права, то відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦК України рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового про задоволення позову повністю.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційні скарги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та представника ОСОБА_1 -адвоката Бєлокриницького Артема Олександровича - задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року у оскаржуваній частині- скасувати.

Позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити повністю.

Встановити над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до його повноліття.

В іншій частині заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року - не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 04 серпня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді колегії Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова.