ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3327/21 Номер провадження 22-ц/814/484/25Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 серпня 2024 року та представника ОСОБА_2 - адвоката Плеханова Ігоря Олександровича на додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року до суду першої інстанції звернулось ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" із вказаним позовом, у якому уточнивши позовні вимоги, просило стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 31719,84 грн.

Позов обгрунтовано тим, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 31719,84 гривень.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави 06 серпня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.10.2020 по 01.10.2021 в розмірі 8208,83 грн., індекс інфляції в сумі 382,67 грн., 3 % річних в сумі 147, 81 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.02.2018 по 01.10.2020 в розмірі 18814,05 грн., індекс інфляції в сумі 4,63 грн., 3 % річних в сумі 1517,42 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» 2270 гривень 00 коп. сплаченого за подання позову до суду судового збору по 1135 грн з кожної.

Рішення суду мотивовано тим, що позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки доведеним є факт ухилення відповідачів від виконання грошового зобов`язання.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на порушення матеріального права, просила скасувати рішення в частині стягнення з неї заборгованості та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 у період з 10.07.2014 по 01.10.2020 була інша особа ОСОБА_3 , що підтверджується інформаційною довідкою №395226810 з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Зазначала, що майнова відповідальність у вигляді стягнення з неї заборгованості є неправомірною.

Вказувала, що матеріали справи не містять доказів того, що вона була власником, квартиронаймачем вказаної квартири.

У відзиві ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відзив обгрунтовано тим, що підприємство правомірно звернулось до суду щодо стягнення заборгованості, що утворилася у результаті невиконання відповідачами зобов`язання по оплаті за спожиті послуги теплопостачання.

Вказано, що заперечення, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необгрунтованими.

30 серпня 2024 року адвокат Плеханов І.О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу в сумі 15000 грн. Згідно акту приймання передачі виконаних робіт витрати на професійну правничу допомогу, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи становить 15000 грн.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2024 рокувідмовлено у задоволенні заяви адвоката Плеханова Ігоря Олександровича в інтересах ОСОБА_2 про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що позов до відповідачів задоволено, а тому відсутні підстави для стягнення судових витрат на правову допомогу.

З вказаним додатковим рішенням не погодився представник ОСОБА_2 адвокат Плеханов І.О., просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що у результаті отримання правничої допомоги первісна сума позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 була зменшена судом.

ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" подало відзив на апеляційну скаргу, який обгрунтовано тим, що розмір витрат є завищеним та неспівмірним із обсягом та складністю виконаних адвокатом робіт та недоведено належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно вимог ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави 06 серпня 2024 року підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Плеханова Ігоря Олександровича на додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2024 року підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо оскарження рішення Октябрського районного суду м.Полтави 06 серпня 2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , яка є споживем послуг Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», не оплатила у повному обсязі надані послуги у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за теплопостачання за період з 01.02.2018 по 01.10.2021.

У подальшому представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив, у якому зазначено, що ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_2 з 26 жовтня 2020 року по 19 серпня 2021 року.

08.04.2023 року ухвалою суду за клопотання позивача залучено ОСОБА_1 до участі у справі в якості співвідповідача.

Положеннями статі 319 ЦК України визначено, зокрема, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч.1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про теплопостачання", у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Згідно п. п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення", послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п. 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії здійснюється вузлами обліку, що забезпечують загальний облік споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, ст. 550 ЦК України передбачено право кредитора на стягнення неустойки з боржника у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У доводах на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилалась на те, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про стягнення з неї заборгованості з 01.02.2018 по 01.10.2020, помилково встановивши її власником квартири.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подано інформаційну довідку №395226810 з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої власником квартири АДРЕСА_2 з 10.07.2014 є ОСОБА_3 .

Згідно з цією довідкою власником квартири АДРЕСА_2 з 02.10.2020 є ТОВ «ПОЛТАВА СПЕЦРЕМБУД-СЕРВІС» директором якого є Сєрова Г.Г. (а.с. 203 зворот)

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Виходячи з викладеного, оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності; встановивши, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 у період з 10.07.2014 по 02.10.2020 було зареєстроване за ОСОБА_3 , якого не залучено до участі у справі, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 за період з 01.02.2018 по 01.10.2020 в розмірі 18814,05 грн., індекс інфляції в сумі 4,63 грн., 3 % річних в сумі 1517,42 грн., адже в цей період ОСОБА_1 не була власником вказаного нерухомого майна.

Щодо посилання у відзиві на те, що суд апеляційної інстанції у відповідності до ст.367 приймає нові докази лише у вийняткових випадках, колегія суддів зазначає, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 не була повідомлена належним чином про розгляд справи.

А тому колегія суддів вважає за необхідне прийняти надану ОСОБА_1 інформаційну довідку №395226810 з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зауважити, що подавши позов про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.02.2018 по 01.10.2020 в розмірі 18814,05 грн., індекс інфляції в сумі 4,63 грн., 3 % річних в сумі 1517,42 грн, позивачем не доведено, що саме вона була власником квартири АДРЕСА_2 у цей період.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави 06 серпня 2024 року підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.02.2018 по 01.10.2020 в розмірі 18814,05 грн., індекс інфляції в сумі 4,63 грн., 3 % річних в сумі 1517,42 грн слід скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду, згідно змісту апеляційної скарги, оскаржене лише в частині в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а тому рішення у частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» колегія суддів не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи те, що за подачу позову ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" сплатило судовий збір у розмірі 2270,00 грн, позов задоволено на 30,06%, з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 682,40 грн.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1702,50 грн.

Таким чином зПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1702,50 грн.

Щодо оскарження додаткового рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2024 року.

Відмовляючи у задоволенні зави про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов до відповідачів задоволено, тому відсутні підстави для стягнення судових витрат на правову допомогу.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" звернулось з позовом до ОСОБА_2 , у якому просило стягнути з неї заборгованість у розмірі 31719,84 грн.

За результатами розгляду справи рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06 серпня 2024 року з ОСОБА_2 на користь ПОКВПТ «Полтаватеплоенерго» стягнуто заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 8208,83 грн., індекс інфляції в сумі 382,67 грн., 3 % річних в сумі 147, 81 грн, а всього 8739,31 грн.

Таким чином позовні вимоги ПОКВПТ "Полтаватеплоенерго" задоволено на 30.06 %.

Відповідно до договору від 10.01.2022 року ОСОБА_4 надавав послуги з правової допомоги ОСОБА_2 .

У проміжному акті прийому-передачі виконаних робіт від 04.02.2022 зазначено вид послуг, які виконано ОСОБА_4 та складають 5000,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_4 зазначив, що судові витрати у даній справі складаються з 15000 грн, а саме - витрат на правничу допомогу. Разом із заявою подано проміжний акт прийому-передачі виконаних робіт від 30.08.2024 у якому розмір оплати виконаних робіт складає 15000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частина 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ураховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено на 69,94%, ураховуючи тривалість розгляду справи, а також критерії розумності та співмірності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ПОКВПТ "Полтаватеплоенерго" на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 10 491,00 грн.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 серпня 2024 рокув частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання скасувати. Увалити нове.

У задоволенні позову Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 682,40 грн.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 06 серпня 2024 року в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» залишити без змін.

СтягнутиПолтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1702,50 грн.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Плеханова Ігоря Олександровича задовольнити частково.

Додаткове рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 27 вересня 2024 року скасувати. Ухвалити нове.

Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Плеханова Ігоря Олександровича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь ОСОБА_2 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 491,00 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль