Справа № 490/4068/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОКРЕДИТ»» про заміну стягувача у виконавчому документі у справі № 490/4068/19 за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просив замінити вибулого стягувача АТ «МЕГАБАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» у виконавчому листі № 490/4068/19 за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на наступне.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.03.2020 року у справі № 490/4068/19 позовні вимоги АТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК»: суму заборгованості за кредитним договором №88-006-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 20.09.2017 року в розмірі 40113,03 грн. 03.09.2020 року на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.03.2020 року у справі № 490/4068/19 позивачу АТ «МЕГАБАНК» видано виконавчий лист. 06.10.2020 року на підставі виданого виконавчого листа було відкрите виконавче провадження № 63219638. Вказане виконавче провадження завершене 23.11.2021 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»: у боржника було відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про це було складено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.11.2021 року.

03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-260 від 09.07.2024 року, між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набув право вимоги до Боржників за Основними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 88-006-850-2-17-Г від 20.09.2017 року.

Представник заявника вказує, що рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.03.2020 року у справі № 490/4068/19 на даний час залишається не виконаним, виконавче провадження після повернення виконавчого листа стягувачу 23.11.2021 року не відкривалося, сума боргу в добровільному порядку боржником не погашена. Оригінал виконавчого листа у справі № 490/4068/19 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 88-006- 850-2-17-Г від 20.09.2017 року знаходиться у ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ».

За такого, представник заявника зазначає, що на сьогоднішній день у АТ «МЕГАБАНК» відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з відступленням права вимоги на підставі договору про відступлення прав вимоги, тому є необхідність у заміні сторони стягувача у виконавчому документі на правонаступника.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2025 року прийнято до розгляду вказану заяву, призначено судове засідання.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати заяву про заміну сторони за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ».

Заінтересовані особи по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п.9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду від 19.03.2020 року позов АТ «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» суму заборгованості за кредитним договором №88-006-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 20.09.2017 року в розмірі 40113,03 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом у розмірі 23501,17 грн, сума прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.05.2018 року по 28.02.2019 року включно у розмірі 1197,07 грн, сума комісійної винагороди за період з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року у розмірі 2802,68 грн, сума штрафу, нарахованого відповідно до 6.3 розділу 6 кредитного договору в розмірі 12612,11 грн, а також судові витрати у сумі 1921,00 грн.

03.09.2020 року на виконання вищевказаного рішення суду, Центральним районним судом м.Миколаєва видано виконавчий лист №490/4068/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» кредитної заборгованості у розмірі 40113,03 грн та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

23.11.2021 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса), в рамках виконавчого провадження №63219638, відкритого на підставі виконавчого листа №490/4068/19 від 03.09.2020 року, повернуто вказаний виконавчий лист стягувачу АТ «МЕГАБАНК», на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

03.09.2024 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого АТ «МЕГАБАНК» відступило, а ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі і за Кредитним договором №88-006-850-2-17-Г від 20.09.2017 року до боржника ОСОБА_1 .

У п. 1 Договору вказано, що за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, Зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору.

За такого ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до особи, яка є боржником АТ «МЕГАБАНК», у тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024 р.

Договір про відступлення прав вимоги сторонами не оспорювався та на даний час є чинним.

Отже, виходячи з вище встановлених обставин справи, на даний час ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» є власником права вимоги за Кредитним договором № 88-006-850-2-17-Г від 20.09.2017 року до боржника ОСОБА_1 .

Згідно даних з АСВП, інформація щодо наявності відкритих виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» заборгованості відсутня.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Виходячи з положення ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року №6-122цс13 за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" протиУкраїни" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовийрозгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересахс успільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однакце право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, якийд оговірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи, що рішення суду фактично не виконано, а також те, що ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ»прийняло право вимоги, що належали первісному кредитору, тим самим, ставши новим кредитором за вищезазначеним кредитним договором, одержало право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань, то суд приходить до висновку, що дані обставини є підставою для задоволення заяви.

Суд також враховує, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Керуючись ст.ст. 20, 352, 353, 433, 442, 446, п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОКРЕДИТ»» про заміну стягувача у виконавчому документі у справі № 490/4068/19 за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (ідентифікаційний код юридичної особи: 40932411, місцезнаходження: Україна, 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Ушинського, буд. 1, офіс 105) у виконавчому листі № 490/4068/19, виданому Центральним районним судом м.Миколаєва 03.09.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «МЕГАБАНК» суми заборгованості за кредитним договором №88-006-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами) від 20.09.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 серпня 2025 року.

Суддя Н.П. Черенкова