ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/951/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/2855/23 Категорія: на ухвалу Пироженко С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Елеонора Антонівна, про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, вважаючи, що договір дарування квартири АДРЕСА_1 , підписаний її матір`ю ОСОБА_3 , згідно якого вона подарувала квартиру відповідачу 03.08.2021 року, у стані, коли особа не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2025 року клопотання ОСОБА_2 про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи, задоволено.

Призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи страждала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким-небудь психічним захворюванням під час укладення договору дарування від 03 серпня 2021 року, серія та номер 7089, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А.?

- Чи була здатна ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в момент укладання договору дарування від 03 серпня 2021 року, серія та номер 7089, укладеного між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А., усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Перелік питань не є вичерпним та може бути доповнений сторонами та експертом під час проведення експертизи.

Проведення експертизи доручено експертам Черкаської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (20700 Черкаська область м. Сміла вул. Павлова, 46).

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 .

В розпорядження експерта надано дану цивільну справу, та оригінали медичних документів відносно ОСОБА_3 .

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Роз`яснено сторонам наслідки ухилення від участі в експертизі, передбачені статтею 109 ЦПК України.

З цією ухвалою не погодилася та вважає її незаконною відповідач ОСОБА_1 . Вона зазначає, що при постановленні ухвали судом порушено принцип рівності учасників судового процесу та не враховано положень ч. 3 ст. 103 ЦПК України.

В апеляційній скарзі вказує на те, що, під час розгляду судом 28.03.2025 року клопотання сторони позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи зі сторони відповідача було заявлено клопотання про доручення проведення вказаної судової експертизи в ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України». Своє клопотання про призначення проведення експертизи саме вказаній установі відповідач мотивувала тим, що в неї є побоювання та сумніви щодо незаконного впливу позивача та близьких до неї людей на судових експертів Черкаської філії ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України». Причому, відповідач зауважувала щодо наявності у неї аудіозапису із погрозами з боку свідків позивача про позитивне вирішення питання встановлення психічної хвороби ОСОБА_3 у Черкаській філії установи.

Оскільки відповідач вказувала, що позивач дійсно може мати знайомих у Черкаській філії ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» суд першої інстанції повинен був у відповідності до приписів ч. 3 ст. 103 ЦПК України встановити сторонам строк для досягнення взаємної згоди при обранні експертної установи, яка зможе чесно, оперативно та безсторонньо провести експертизу. Лише у разі недосягнення згоди суд першої інстанції міг за власною ініціативою визначити таку експертну установу.

Натомість судом в день розгляду справи 28.03.2025 року клопотання позивача про призначення експертизи одразу визначено саме ту установу, на яку вказала ОСОБА_2 , безпідставно відхиливши доводи відповідача про необхідність направлення матеріалів цивільної справи для проведення експертизи до Інституту судової психіатрії МОЗ України.

Відповідачу незрозуміло зі змісту оскаржуваної ухвали чому посмертну судово-психіатричну експертизу не можна провести в більш авторитетному та вищому за рангом (в системі судової психіатрії) закладі. Тим більше це жодним чином не вплине на строки та якість проведення експертного дослідження у даній справі.

Також апелянт наголошує на тому, що зі змісту оскаржуваної ухвали неможливо встановити підстави для призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, оскільки у матеріалах справи немає жодного доказу наявності у померлої ОСОБА_3 станом на серпень 2023 року ознак нервово-психіатричних розладів чи проявів психіатричних хвороб, які б вплинули на здатність матері усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення спірного договору дарування.

Крім того, скаржниця вказує на те, що протягом амбулаторного лікування у сімейного лікаря з 2017 року мати на обліку у психіатра не перебувала, направлень на консультаційні послуги психіатра не отримувала.

Також, на прохання ОСОБА_2 , лікар сімейної медицини ОСОБА_4 (з якою у ОСОБА_3 не було укладено жодної декларації на лікування) безпідставно виписала направлення на проходження огляду у лікаря-психіатра, що взагалі суперечило дійсному стану здоров`я останньої, яка страждала на високий артеріальний тиск, а не на психічні розлади. Вказане направлення було виписано лікарем ОСОБА_4 з порушенням установленого порядку не в електронній формі, а відтак відсутнє наразі у Четвертому міському центрі ПМСД ЧМР. Більш того, лікар не була допитана перед призначенням судово-психіатричної експертизи (попри неодноразові виклики суду та ухвали про примусовий привід свідка).

Вказане свідчить про передчасність призначення місцевим судом судово-психіатричної експертизи у даній справі фактично на підставі сфальсифікованих ОСОБА_2 медичних документах про удавані (а не реальні) проблеми із нервово-психіатричним здоров`ям ОСОБА_3 .

Керуючись такими аргументами, скаржниця просить апеляційний суд скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2025 року та відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення судової експертизи у Черкаській філії ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Предметом вказаного позову є визнання договору дарування від 03 серпня 2021 року, укладеного між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 недійсним із підстав вчинення такого правочину особою, яка не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У підготовчому судовому засіданні позивач заявила клопотання про призначення у справі посмертної судової психіатричної експертизи, проведення якої просила доручити експертам Черкаської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

У судовому засіданні відповідач заперечувала проти проведення експертизи в закладі обласного центру, просила призначити проведення дослідження в Інституті судової психіатрії у м. Київ, а не його філії у м. Сміла, аргументуючи заперечення тим, щоб дослідження було незаангажованим та об`єктивним, оскільки ОСОБА_1 погрожували і повідомили, що у філії «все вирішено». Крім того, представником відповідача, при розгляді клопотання у суді зазначено, що своїх питань для вирішення перед експертом вони не заявляють, оскільки вважають, що особа була здорова, концептуально не заперечували проти призначення експертизи.

При винесенні оскаржуваної ухвали місцевий суд прийняв до уваги вимогу позивачів провести посмертну судово-психіатричну експертизу в державному закладі охорони здоров`я експертами Черкаської філії Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України». При цьому суд зазначив, що визначення питань для проведення експертизи та визначення установи для її проведення є прерогативою суду і його правом, а не обов`язком. Сторонам лише надана можливість формулювати питання та вносити їх на розгляд суду. Це ж стосується і вибору експертної установи.

Суд зазначає, що відповідачем жодним чином не доведено посилання на ту обставину, що позивач має будь-які домовленості або зв`язки з експертами Черкаської філії Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричних експертиз». Крім того, експерт, якому буде доручено проведення експертизи попереджається про кримінальну відповідальністю, а отже сумніви в об`єктивності та неупередженості даної експертної установи на даний час відсутні.

Такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Так, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що спірним залишається саме питання визначення конкретної експертної установи, котра буде проводити відповідну експертизу.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частиною 1 ст. 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з ч.1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до ч.3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Суд, з урахуванням обставин справи, має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

З матеріалів справи вбачається, що при заявлені клопотання про призначення експертизи, позивач просила доручити її проведення саме експертним фахівцям Черкаської філії ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Заперечення на клопотання позивача стосувалося визначення експертної установи, зокрема відповідачка наполягала на проведенні експертизи експертами Інституту судової психіатрії МОЗ України у м. Київ, оскільки такий вибір експертної установи вважає обґрунтованим з урахуванням можливості зі сторони позивача впливу на експертів у м. Сміла.

Таким чином, за вказаних обставин справи, у місцевого суду виникло право для самостійного визначення експертної установи, внаслідок чого доручено проведення експертизи у даній справі саме Черкаській філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що в ній не міститься жодного обґрунтованого доводу, що вказував би на порушення місцевим судом норм процесуального чи матеріального права при постановленні оскаржуваної ухвали, зокрема, в частині визначення експертної установи, якій доручено проведення експертиз по даній справі.

Будь-яких належних і допустимих доказів упередженості експертів визначеної установи, матеріали справи не містять.

Наданий скаржником аудіозапис спілкування зі свідками позивача про «позитивне вирішення питання встановлення психічної хвороби ОСОБА_3 у Черкаській філії Інституту судової психіатрії МОЗ України» не може оцінюватися судом як допустимий та достовірний доказ вчинення особами впливу на експертів визначеної установи. Посилання скаржника на наявність у сторони позивача знайомств у експертній установі є припущеннями ОСОБА_1 , які не можуть впливати на законність рішення суду першої інстанції та порушення судом принципу рівності сторін у процесі.

Апеляційний суд також наголошує на тому, що відповідно до абз. 10 ч. 2 п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу.

Тобто, експерти при проведенні експертизи попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, тиск на експертів, втручання в діяльність експертів є кримінально карним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з визначенням експертної установи всупереч заперечень представника відповідача, є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Водночас, слід врахувати, що предметом даного позову є визнання недійсним договору, а його підставами - не усвідомлення ОСОБА_3 значення своїх дій на момент підписання договору та неможливість керувати ними, тому слід взяти до уваги положення ст. 105 ЦПК України. За положеннями вказаної статті Кодексу призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це не має відповідних документів і неможливо їх одержати.

Аргументи апеляційної скарги щодо безпідставності призначення експертизи у зв`язку із відсутністю у матері відповідача ознак нервово-психіатричних розладів чи проявів психіатричних хвороб, які б вплинули на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладення спірного договору дарування, апеляційним судом відхиляються, оскільки у суді першої інстанції при розгляді клопотання про призначення експертизи представник відповідача не заперечував проти проведення такого дослідження, вказуючи на таке право позивача щодо доведення саме у такий спосіб позовних вимог.

Вказівка скаржника на порушення лікарем порядку оформлення направлення та видача його не в електронній формі висновків суду щодо призначення експертизи не спростовує. Внесення записів про направлення до електронної системи охорони здоров`я є обов`язковим для всіх надавачів медичних послуг, які уклали з Національною службою здоров`я України договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій на надання медичних послуг, з 01.04.2020 року. За матеріалами справи встановлено, що огляд ОСОБА_3 лікарем-психіатром КНП «ЧОПНД» проводився 15.10.2019 року.

Також слід зауважити, що направлення не є обов`язковим у випадках звернення за отриманням вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги в амбулаторних умовах в тому числі до психіатра.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують та не ґрунтуються на нормах права, а тому судом до уваги не приймаються.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Колегія суддів вважає, що за наведених вище обставин оскаржувану ухвалу суду постановлено з додержанням вимог закону, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 35, 258, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 серпня 2025 року.

Судді: