УХВАЛА

07 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 686/12358/24

провадження № 61-3361ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Клюцук Віталієм Петровичем, нарішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням поданих уточнень, просила усунути їй перешкоди у користуванні квартирою

АДРЕСА_1 шляхом її вселення до вказаної кватири та зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надати їй комплект ключів від вхідних дверей зазначеної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 05 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_2 , зобов`язано ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 ключі від вказаної квартири. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

15 березня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 05 грудня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 11 лютого 2025 року, повний текст якої складено 14 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 травня 2025 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням відмовлено.

21 липня 2025 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - Клюцук В. П. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вказана касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Зі змісту доводів касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду, викладеними в постанові Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2025 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Разом з тим, в прохальній частині касаційної скарги представник заявника просить скасувати, в тому числі, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року, які постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 липня 2025 року вже скасовані.

Крім того, касаційна скарга не містить підстав касаційного оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року та обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення вказаних судових рішень.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права щодо якої відсутній висновок та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Обов`язковою умовою касаційного оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України (пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України) є обґрунтованість підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах.

При цьому, суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц,

від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16).

Заявник повинен зазначити, який правовий висновок Верховного Суду, на його переконання, мав застосувати суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року у цій справі або обґрунтувати наявність іншої підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

При цьому, із заявою чи з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року заявник не звертався. Можливість вирішення цього питання при відсутності заяви про поновлення строку, за власною ініціативою суду, законом не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, заявник має право уточнити вимоги прохальної частини касаційної скарги з урахуванням вказаних роз`яснень та надіслати на адресу суду касаційну скаргу в новій редакції, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), а також надіслати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року та постанови Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявником не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі

3028 грн.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Предметом позову є вимога немайнового характеру.

Отже, заявник за подання касаційної скарги має сплатити судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (3 028 грн х 0,4) х 200 %).

Оскільки до касаційної скарги заявником додано квитанцію від 21 липня 2025 року про сплату судового збору в розмірі 1973 грн, то заявнику необхідно доплатити 449 грн. 40 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Клюцук Віталієм Петровичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2024 року, постанову Хмельницького апеляційного суду від 11 лютого 2025 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк - десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заявнику буде відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська