Справа № 204/1362/25
Провадження № 2/204/1691/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

представника позивача Ковалевського Є.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просив зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого: 01), що є предметом іпотеки ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року в межах виконавчого провадження № 40205141 (реєстраційний номер обтяження: 2858048). В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 0301/0608/71 105, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 55 000, 00 доларів США на строк по 02 червня 2038 рік зі сплатою за користування кредитними коштами 11,9% річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 03.06.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та відповідачем було укладено Іпотечний договір № 0301/0608/71-105-Z-1, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . У зв`язку з систематичним порушенням умов Кредитного договору та утворенням заборгованості, ПАТ «Сведбанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно. 05 листопада 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська при розгляді справи №2-869/11 ухвалено рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на майно задоволено; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року в розмірі 60 197,99 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 54 235,00 доларів США; заборгованість по простроченим процентам 5 962,99 долари США, а також заборгованість по пені в розмірі 44 038 грн. 70 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 , яка складається із: 1 - коридору; 2 - комора; 3 - санвузол; 4- кухня; 5-житлова; І лоджія, загальна площа: 38,3 кв. м., житлова площа: 17,2 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» судові витрати по справі у сумі 1 820,00 грн. На виконання вищезазначеного рішення суду, яке набрало законної сили 16.11.2012 року, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-869/2011 від 26 квітня 2013 року. В подальшому вказаний виконавчий лист було пред`явлено для примусового виконання до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, правонаступником якого є Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, у відповідності до умов якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників, в тому числі права вимоги за кредитним договором №0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 , перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «ФК «Вектор Плюс». 28 листопада 2012 року укладено договір між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за №6970, за умовами якого разом з відступленням Прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28.11.2012р. №15, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі права вимоги за іпотечним договором №0301/0608/71-105-Z-1 від 03 червня 2008 року, що укладений між ВАТ «Сведбанк», код за та ОСОБА_2 . Відтак право вимоги за Кредитним договором та договорами іпотеки повністю перейшли до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Перехід прав кредитора до ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» відносно виконавчого документа №2-869/2011 від 26 квітня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки було встановлено ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про заміну стягувача ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» від 30.12.2013 року по справі 204/9829/13 ц. Отже, позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» є іпотекодержателем вищевказаного нерухомого майна. На квартиру, яка є предметом іпотеки, ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», органом ДВС накладено арешт (реєстраційний номер обтяження: 2858048), підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 14.10.2013, Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровська області. ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не був стороною виконавчого провадження №40205141, в рамках якого, накладено спірні обтяження в вигляді арешту на нерухоме майно, іпотекодержателем якого є позивач. Накладення арешту на квартиру, яка є предметом іпотеки ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», обмежує права ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» як іпотекодержателя. Зі змісту норм Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Накладення вищевказаного арешту нерухомого майна на предмет іпотеки порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», як іпотекодержателя вказаного майна, та зокрема права звернення стягнення на Предмет іпотеки в позасудовому порядку, наданих йому ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Відновлення порушеного права можливе шляхом звільнення майна з-під арешту. У зв`язку з цим, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» вирішив звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05 лютого 2025 року провадження у даній справі було відкрито (а.с. 25).

02 квітня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. 05 листопада 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська при розгляді справи №2-869/11 ухвалено рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на майно задоволено. На виконання рішення суду, яке набрало чинності 16 листопада 2012 року, було видано виконавчий лист № 2-869/11 від 26 квітня 2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконавчий лист № 2-869/11 від 26 серпня 2013 року про стягнення судового збору. У подальшому виконавчі листи було пред`явлено для примусового виконання до Красногвардійського ВДВС. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року у виконавчому провадженні по справі № 204/9829/13-ц було замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», у виконавчому провадженні по справі № 2-869/2011. Виконавче провадження за вищезазначеними виконавчими документами завершено 11 серпня 2014 року та 26 серпня 2014 року. Державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 11 серпня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на той момент, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за ВП № 40205141. Згідно отриманої відповіді на запит ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про зняття арешту з майна від 21.11.2024 року Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив позивача про відсутність правових підстав для зняття арешту в рамках даного завершеного виконавчого провадження - вих. №317253 від 05.12.2024 року. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року у справі №2-869/11 заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс», зацікавлені особи ОСОБА_2 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа залишено без задоволення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року у справі №2-869/11 апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» залишено без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025 року у справі №2-869/11 за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відмовлено у відкритті касаційного провадження за заявою ТОВ «ФК «Вектор Плюс». ТОВ «ФК «Вектор Плюс» як стягувач у виконавчому провадженні, від дня його відкриття мало право на доступ до документів в АСВП, реальну можливість завчасно ознайомитися із документами виконавчого провадження через вказану систему або встановити факт відсутності відкритого виконавчого провадження, проте таким, наданим законом, правом не скористалося та причин неможливості реалізації такого права в межах розумного строку не навело. Стягувач ТОВ «ФК «Вектор Плюс» через сплив близько 9 років з часу повернення у 2014 році виконавчого документу повторно не пред`являло його для виконання, не зверталось до органів виконавчої служби із заявами про стан виконавчого провадження, не цікавилось чи вчиняються виконавчі дії тощо. Також, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року у справі № 204/4456/16-ц позовну заяву ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування нерухомим майном шляхом виселення - залишено без розгляду. Окрім того, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року у справі № 804/10749/15 повністю відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ "ФК" Вектор Плюс" до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія ВП та номер 40205141 від 14.10.2013 року на квартиру АДРЕСА_2 . В позовній заяві позивач неодноразово наголошує на численних порушеннях своїх прав, проте, не надає жодних посилань на судові рішення у справі № 2-869/11, в якій вже встановлені факти, які спростовують обґрунтовування позовних вимог у даній справі. Судовими інстанціями встановлено законність постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року. З моменту набрання чинності судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто з 2014 року, та на його виконання, позивач повинен був реалізувати свої права в межах справи №2-869/11 та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», як сторона виконавчого провадження. З окремим позовом про звільнення майна з під арешту позивач з 2014 року до суду не звертався, тому строк позовної давності за таким позовом сплив. Отже, посилання позивача на ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» в обґрунтування позовних вимог є безпідставним, оскільки вказана норма не може бути застосована безвідносно до виконавчого провадження, якого на сьогоднішній день не існує. Крім того, позивачем у справі про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту за статтю 59 Закону «Про виконавче провадження», є особа, яка є власником, або якій належить таке майно. У справі, що розглядається, власником майна є відповідач і право власності відповідача позивачем не оспорюється. Посилання позивача на обмеження його прав як іпотекодержателя внаслідок накладення арешту на квартиру, та на порушення ст. 12, 33, 36, 37, 38 ЗУ «Про іпотеку», ст. 572 Цивільного кодексу України, не має підтвердження. З урахуванням зазначеного, позовні вимоги відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позову ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просить відмовити в повному обсязі.

18 квітня 2025 року від представника позивача Михайлової Ю.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на дату завершення виконавчого провадження не був стороною виконавчого провадження, а саме не було здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Свебданк» на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». В подальшому з підстав не сплати заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23065250 від 22.07.2015 року, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». В подальшому з підстав не сплати заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №23065250 від 22.07.2015 року, згідно якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». У зв`язку з чим, у січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовними вимогами визнати противправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22.07.2015 р. щодо реєстрації за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що здійснена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С., номер запису про право власності 23065250 від 22.07.2015р. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22.07.2015р. щодо реєстрації за ТОВ «Факторингова Компанія «Вектор-Плюс» права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Зобов`язано відповідача скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23065250 від 22.07.2015р. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині зобов`язання відповідача скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23065250 від 22.07.2015р. Відмовлено у задоволенні позову в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23065250 від 22.07.2015р. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 24.04.2019 року по справі № 804/578/16 (провадження №К/9901/13451/18) Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду винесено постанову, згідно якої касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Вектор-Плюс» задоволено частково. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2016р. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016р. скасовано і провадження у даній справі закрито. Роз`яснено позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Постанова Верховного суду по справі №804/578/16 від 24.04.2019 року підтверджує фактичне право власності ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на квартиру АДРЕСА_2 , скасоване ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/578/16 від 29.03.2016 року, яке згодом було скасовано. Позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» має законне право на відновлення права власності за ним на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_2 , яке наразі є не виконаним. Позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» є іпотекодерджателем та фактично власником нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , та має право на задоволення своїх вимог за рахунок вищевказаного нерухомого майна. Іпотека за договором іпотеки була зареєстрована за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» ще 30.11.2012 року. Значно пізніше 14.10.2013 року державний виконавець зареєстрував обтяження на предмет іпотеки. Той факт, що в реєстрі відображається запис про іпотеку лише 16.08.2016 року (підстава - договір про відступлення прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року), не змінює факту виникнення у позивача права іпотеки на квартиру з 30.11.2012 року (і навіть з 03.06.2008 року як правонаступника). Враховуючи те, що право іпотеки виникло до винесення постанови про накладення арешту на нерухоме майно, вимоги ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» про звільнення майна з-під арешту, з метою реалізації прав іпотекодержателя, є правомірними. Позовну вимогу про звільнення майна з-під арешту потрібно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу, допоки триватиме порушення прав іпотекодержателя.

05 травня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 до суду надійшло письмове заперечення (на відповідь на відзив), в якому зазначено наступне. Посилання позивача у відповіді на відзив на те, ще стягувачем у виконавчому провадженні №40205141 від 14.10.2013 року виступав ПАТ «Сведбанк», а не позивач, є безпідставним і спростовується наданою суду ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року у виконавчому провадженні по справі №204/9829/13-ц. Виконавче провадження за виконавчими документами завершено 11 серпня 2014 року та 26 серпня 2014 року. Отже, в той час, ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на дату завершення виконавчого провадження був стороною виконавчого провадження, тому що було здійснено заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». Заборона на звернення стягнення на майно боржника, яка діяла на той час, не позбавляла стягувача обов`язку дотримуватися вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків пред`явлення виконавчих документів до виконання та обов`язку сумлінно вчиняти дії направлені на виконання судового рішення про звернення стягнення на майно на користь позивача. Власником нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №410722562 від 31.01.2025 року є відповідач ОСОБА_2 . Право власності відповідача не оспорюється і позивач не оспорював право власності на квартиру з 2013 року. Доказів набуття позивачем права власності ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не надані. З позовами про відновлення, встановлення або визнання права власності позивач з 2013 року до суду не звертався. Позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» фактично ототожнює себе як іпотекодержатель та як власник нерухомого майна квартири, але звертається з позовом саме до відповідача, який є власником квартири, а не до сторони, що здійснила арешт майна. При цьому, позивачем у справі про зняття арешту з майна є особа, яка є власником такого майна.

13 травня 2025 року від представника позивача - ОСОБА_4 до суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено наступне. Надати будь-яку іншу інформацію або документи за виконавчими провадженнями №40205141 та №40205124 не є можливим, оскільки вони знищені. З долученого відділом ДВС витягу з ВП спецрозділ АСВП, дата витягу станом на 25.06.2024 року 12:36 (копія витягу додається) чітко прослідковується, що стороною виконавчого провадження №40205141 як на дату відкриття виконавчого провадження, так і на дату завершення виконавчого провадження було Публічне акціонерне товариство «Омега Банк». Отже, і спірний арешт накладено в інтересах попереднього стягувача - Публічне акціонерне товариство «Омега Банк». Дійсно, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року було замінено сторону виконавчого провадження (справа №2 869/11), проте у самому виконавчому провадженні, як слідує з отриманої інформації, сторону виконавчого провадження на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» замінено не було. А тому, відповідач прийшов помилкового висновку щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні на ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

В судовому засіданні представник позивача Ковалевський Є.В. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Салюк Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0301/0608/71-105, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 55 000,00 доларів США на строк з 03 червня 2008 року по 02 червня 2038 року включно, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 03 червня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_2 , як іпотекодавцем, 03 червня 2008 року було укладено іпотечний договір № 0301/0608/71-105-Z-1, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В. 03 червня 2008 року.

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов?язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

ОСОБА_2 належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим у липні 2010 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2012 року по справі № 2-869/11 було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року в розмірі 60 197,99 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 54 235,00 доларів США; заборгованість по простроченим процентам 5 962,99 долари США, а також заборгованість по пені в розмірі 44 038,70 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 , яка складається із: 1 - коридору; 2 - комора; 3 - санвузол; 4 - кухня; 5 - житлова; І - лоджія, загальна площа: 38,3 кв. м., житлова площа: 17,2 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» судові витрати по справі у сумі 1 820,00 грн. (а.с. 9-10).

На виконання вищевказаного рішення суду по справі № 2-869/11 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 26 квітня 2013 року було видано виконавчий лист щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому стягувачем було зазначено Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», а боржником - ОСОБА_2 , а також 26 серпня 2013 року було видано виконавчий лист щодо стягнення судового збору.

На підставі рішення річних загальних зборів від 29 квітня 2013 року було змінено найменування ПАТ «Сведабанк» на ПАТ «Омега Банк».

Судом також встановлено, що 28 листопада 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є Публічне акціонерне товариство «ОМЕГА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» був укладений Договору факторингу № 15, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року. Відповідно до договору відступлення ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» набуло прав кредитора до ОСОБА_2 за кредитним договором № 0301/0608/71-105.

Крім того, між ПАТ «Сведабанк» та ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» 28 листопада 2012 року було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, зокрема за іпотечним договором № 0301/0608/71-105-Z-1 від 03 червня 2008 року, що укладений між Банком та ОСОБА_2 .

Постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. про відкриття виконавчого провадження від 14 жовтня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 40205141 з виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 квітня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на момент відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 40205141, тобто станом на 14 жовтня 2013 року, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який діяв на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 40205141, тобто станом на 14 жовтня 2013 року, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина восьма статті 54 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на житлову квартиру АДРЕСА_2 , що належить боржнику ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення 601 197,99 грн., а також заборонено здійснювати відчуження цієї квартири у межах суми боргу.

Вказане обтяження було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 жовтня 2013 року, номер запису про обтяження - 2858048, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423114905 від 17 квітня 2025 року (а.с. 94-97).

Вищезазначені обставини були неодноразово встановлені судами в судових рішеннях по справам № 2-869/11, № 804/10749/15 та № 804/578/16, а тому вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 204/9829/13-ц було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК» про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» на стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», у виконавчому провадженні по справі №2-869/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Дніпропетровського відділення № 4 Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради про звернення стягнення на майно, у зв`язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року (а.с. 11-12).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року по справі № 204/9829/13-ц, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/38082812, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року - залишено без змін.

Отже, суд вважає встановленим, що з моменту набрання законної сили ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2013 року по справі № 204/9829/13-ц стягувачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-869/2011, стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС».

У зв`язку з цим суд не приймає до уваги та відхиляє наведені у додаткових поясненнях по справі твердження представника позивача про те, що на дату завершення виконавчого провадження № 40205141 (11 серпня 2014 року) стягувачем у вказаному виконавчому провадженні було Публічне акціонерне товариство «Омега Банк».

За результатами проведення виконавчих дій державним виконавцем 11 серпня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа (у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника).

При цьому судом встановлено, що обтяження нерухомого майна, а саме: житлової квартири АДРЕСА_2 , накладене постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року у ВП № 40205141 знято не було.

Не погоджуючись з постановою Красногвардійського ВДВС про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 жовтня 2013 року у виконавчому провадженні № 40205141 в частині накладення арешту на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» у 2015 році звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року по справі № 804/10749/15, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/55514516, було відмовлено у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії. Вказана постанова суду набрала законної сили 23 лютого 2016 року. Відмовляючи у задоволенні вказаного позову ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» суд зазначив, що звернення стягнення на предмет іпотеки (арешт майна) в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача ПАТ «Омега Банк» (ВАТ «Сведбанк»), який був у відповідний момент часу іпотекодержателем нерухомого майна третьої особи. Станом на день розгляду справи іпотекодержателем є позивач. Враховуючи те, що позивач отримав право вимоги до третьої особи за кредитним договором, а також права іпотекодержателя стосовно нерухомого майна третьої особи за іпотечним договорам, то арешт майна проведений державним виконавцем відповідає вимогам статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам Закону України «Про іпотеку», оскільки проведений для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя згідно ухваленого судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки державним виконавцем порушено не було. Суд зазначає про те, що позивач на підставі договору факторингу та договору про відступлення права за іпотечними договорами вправі у будь-який момент стати стороною у виконавчому провадженні ВП № 40205141 подавши відповідну заяву до суду, який видав виконавчий документ у відповідності до вимог ЦПК України, в порядку заміни сторони виконавчого провадження та до державного виконавця.

Також судом встановлено, що 22 липня 2015 року ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, в якій просив зареєструвати за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 . До заяви ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» було додано: довідку-розрахунок № б/н від 22.07.2015р., в якій зазначалося, що борг за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року станом на 22 липня 2015 року складає 105 057,93 долара США, що відповідно до курсу НБУ станом на 22 липня 2015 року становить 2 313 480,68 грн., повідомлення про намір придбати предмет іпотеки від позичальника ОСОБА_2 не надходило; копію повідомлення від 05 січня 2015 року за вих. № 511664-юр про намір звернути стягнення на предмет іпотеки та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яким ОСОБА_2 надсилалося повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки з відміткою про його отримання; витяг з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б щодо заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0301/0608/71-105 від 03 червня 2008 року; копію іпотечного договору № 0301/0608/71-105-Z-1 та висновок про вартість об`єкта незалежної оцінки.

За результатами розгляду заяви ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» 22 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 23065250, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності (форма: приватна) на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС».

Вважаючи проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «Вектор-Плюс» протиправною, ОСОБА_2 зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» та Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі № 804/578/16, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/57202965, було задоволено вищевказаний адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22 липня 2015 року щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурову Світлану Сергіївну скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що здійснена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою Світланою Сергіївною, номер запису про право власності 23065250 від 22 липня 2015 року. Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни на користь ОСОБА_2 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 1 102,40 грн.

Однак, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року по справі № 804/578/16 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року скасовано в частині зобов`язання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової Світлани Сергіївни скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , номер запису про право власності 23065250 від 22 липня 2015 року. Відмовлено у задоволенні позову в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Цукуровою Світланою Сергіївною, номер запису про право власності 23065250 від 22 липня 2015 року. В іншій частині постанову суду залишено без змін (а.с. 105-108).

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року по справі № 804/578/16 скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурової С.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 23065250 від 22 липня 2015 року щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» права власності на квартиру АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації скасування/анулювання 16 серпня 2016 року, відомості внесені до реєстру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В., що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423114905 від 17 квітня 2025 року (а.с. 94-97).

Але, 24 квітня 2019 року постановою Верховного Суду по справі № 804/578/16 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року було скасовано і провадження у даній справі закрито. Роз`яснено позивачу ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства (а.с. 98 (зворотній бік) - 104).

Судом встановлено, та визнавалося обома сторонами, що після скасування Верховним Судом по справі № 804/578/16 постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, і закриття провадження у справі, Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» не було вжито жодних заходів для поновлення запису про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». Вказані обставини підтвердив під час розгляду справи в судовому засіданні і представник позивача - Ковалевський Є.В.

Тобто, суд вважає встановленим, що на теперішній час право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Віхровим С.В. 03 червня 2008 року.

В подальшому, найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС».

З відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра № 154213 від 25 червня 2024 року (а.с. 145) вбачається, що на виконанні відносно боржника ОСОБА_2 перебували виконавчі провадження: № 40205141 з примусового виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 квітня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавче провадження було відкрито 14 жовтня 2013 року та завершено 11 серпня 2014 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно та кошти боржника); № 40205124 з примусового виконання виконавчого листа № 2-869/11, виданого 26 серпня 2013 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення судового збору у розмірі 1 820,00 грн., виконавче провадження було відкрито 14 жовтня 2013 року та завершено 26 серпня 2014 року на підставі п. 10 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС). Виконавчі провадження № 40205124 та № 40205141 відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5.

Крім того, судом встановлено, що у серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звертався до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Однак, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року по справі № 2-869/11, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/122789282, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа - залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року по справі № 2-869/11, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/123847724, ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року залишено без змін. Ухвалюючи таке судове рішення суд виходив з того, що з заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» не вбачається причин поважності пропуску стягувачем строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання, причини поважності пропуску такого строку заявником взагалі не наведені. Стягувач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» протягом близько дев`яти років після повернення у 2014 році виконавчого документу повторно не пред`являло його для виконання, не зверталось до органів виконавчої служби із заявами про стан виконавчого провадження, не цікавилось чи вчиняються виконавчі дії тощо. Таким чином, стягувач не виконував свої обов`язки щодо сумлінного користування усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Заборона на звернення стягнення на майно боржника, яка діяла на той час, не позбавляла стягувача обов`язку дотримуватися вимог діючого Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків пред`явлення виконавчих документів до виконання та обов`язку сумлінно вчиняти дії направлені на виконання судового рішення про звернення стягнення на майно на їх користь.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2025 року по справі № 2-869/11, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/125985248, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року.

Також, у листопаді 2024 року ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» звертався до Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 (а.с. 15-17). Однак, за вих. № 317253 від 05 грудня 2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» було повідомлено, що правові підстави для зняття арешту в рамках завершеного виконавчого провадження відсутні (а.с. 18-19).

Звертаючись у лютому 2025 року до суду з даним позовом про звільнення майна з-під арешту до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» наполягало на тому, що накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , яка є предметом іпотеки ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», порушує права та законні інтереси ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» як іпотекодержателя, та, зокрема, права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд виходить з наступного.

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

У частинах першій та третій статті 3 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа як суб`єкт цивільних, земельних, сімейних правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Тобто, у контексті зазначених норм процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливого суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Під захистом цивільних прав розуміють передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен дати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент його звернення до суду. При цьому право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивачем може бути особа, яка вважає, що її право, свободу чи інтерес порушено та створені перешкоди для реалізації її прав, що зумовило її звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права або виникнення додаткового обов`язку.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

З огляду на наведене очевидним є те, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те що, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими, а саме визначеним у справи відповідачем.

Але, дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності суд зазначає, що позивачем не доведено перед судом, що будь-яке його право було порушено внаслідок накладення 14 жовтня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. арешту на житлову квартиру АДРЕСА_2 , та забороною здійснювати відчуження цієї квартири у межах суми боргу, власником якої позивач не є.

Більш того, позивачем під час розгляду справи не доведено перед судом, що саме відповідачем по справі ОСОБА_2 були порушені права позивача щодо наявності не скасованого арешту на нерухоме майно.

Крім того, суд у постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2016 року по справі № 804/10749/15, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/55514516, вже надавав оцінку відповідності накладеного арешту на квартиру вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам Закону України «Про іпотеку». У вказаній постанові суд дійшов висновку про те, що звернення стягнення на предмет іпотеки (арешт майна) в порядку примусового виконання проведено державним виконавцем за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача ПАТ «Омега Банк» (ВАТ «Сведбанк»), який був у відповідний момент часу іпотекодержателем нерухомого майна третьої особи. Станом на день розгляду справи іпотекодержателем є ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС». Враховуючи те, що ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» отримав право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором, а також права іпотекодержателя стосовно нерухомого майна ОСОБА_2 за іпотечним договорам, то арешт майна проведений державним виконавцем відповідає вимогам статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» та вимогам Закону України «Про іпотеку», оскільки проведений для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя згідно ухваленого судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У позовній заяві сам позивач посилався на те, що зі змісту норм Закону України «Про іпотеку» можна зробити висновок, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно.

При цьому, позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» у вказаній справі є і стягувачем і іпотекодержателем.

Стаття 391 ЦК України закріплює право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном.

Однак, як вже було зазначено вище, право власності на квартиру АДРЕСА_3 на теперішній час зареєстровано не за позивачем ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», а за відповідачем ОСОБА_2 .

В свою чергу, згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Враховуючи, що після скасування Верховним Судом по справі № 804/578/16 постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2016 року та постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2016 року, і закриття провадження у справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» не вживало жодних заходів для поновлення запису про право власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», а також беручи до уваги, що на теперішній час право власності на квартиру зареєстровано саме за ОСОБА_2 , то саме ОСОБА_2 вважається та є власником квартири АДРЕСА_3 .

Твердження сторони позивача, про те, що позивач є фактичним власником квартири суд оцінює критично та відхиляє, як безпідставні та помилкові.

Предметом доказування, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Однак, позивачем не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що наявність не скасованого арешту на квартиру АДРЕСА_3 дійсно порушує права, свободи чи законні інтереси позивача як іпотекодержателя.

Відповідач ОСОБА_2 не є особою, яка накладала або за клопотанням чи в інтересах якої було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 , а тому очевидним є висновок про те, що ОСОБА_2 не порушувала права, свободи чи законні інтереси позивача ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», хоча судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси осіб, при доведеності того, що саме визначений позивачем відповідач порушив ці права.

Крім того суд вважає за необхідне звернути увагу, що арешт на квартиру АДРЕСА_3 був накладений постановою старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Соловей О.О. від 14 жовтня 2013 року саме в інтересах стягувача ПАТ «Омега Банк», правонаступником якого є позивач ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», як іпотекодержателя нерухмомго майна, з метою подальшого звернення стягнення на таке майно боржника.

Таким чином, наявність арешту на нерухоме майно відповідача, який виступає іпотекодавцем у спірних правовідносинах, жодним чином не порушує прав або інтересів іпотекодержателя, яким в даному випадку є позивач, оскільки саме з метою захисту прав останнього такий арешт був накладений на квартиру ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене, проаналізувавши всі наявні в матеріалах справи докази слід констатувати, що під час розгляду даної справи судом не встановлено порушення відповідачем ОСОБА_2 прав, свобод чи законних інтересів позивача як іпотекодержателя, а також взагалі не встановлено факту порушення прав, свобод чи законних інтересів позивача наявністю арешту на квартиру АДРЕСА_3 , право власності на яку на теперішній час зареєстровано за відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» про звільнення майна з-під арешту, у зв`язку з їх недоведеністю та безпідставністю.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими, та недоведеними.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» судом відмовлено, то судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 15, 16, 321, 334, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про іпотеку», та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11 серпня 2025 року.

Суддя Д.Л. Черкез