Справа № 397/981/25
У Х В А Л А

Про забезпечення позову

07.08.2025 селище Олександрівка

Суддя Олександрівського районного суду Кіровоградської області Мирошниченко Д.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом в якому просить визнати за ним право власності на частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Одночасно з поданням позовної заяви позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову в якій просить ухвалити рішення про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначений будинок із забороною відповідачці та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо даного будинку.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що з відповідачкою шлюб розірвано, а предметом спору у даній справі є придбаний ними під шлюбу будинок і на даний час існує ймовірність відчуження даного будинку відповідачкою без його відома або згоди, що у майбутньому може ускладнити виконання рішення суду, а також порушить його права.

Провадження у вказаній вище цивільній справі ще не відкрито, проте, заява про забезпечення позову розглядається судом у порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до п.п. 4, 10 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Окрім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні і тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним йому майном з метою ухилення від виконання судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, при цьому забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечений, зокрема, забороною вчинення певних дій, а також зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України», право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім цього, відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу», при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» (national authorities enjoy a certain tag6 of appreciation) з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і знаходяться в кращому становищі, ніж міжнародний суддя, для оцінки того, що становить «суспільний інтерес». Це поняття має широке значення, втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі публічного, загального інтересу (public, general interest), який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи наявність спору між сторонами, суд приходить до висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначений будинок із забороною відповідачці ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо даного будинку до закінчення розгляду справи (тобто ухвалення судом рішення по справі), оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також ускладнити виконання рішення у даній цивільній справі.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 149-151, 153, 353 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна, шляхом накладення арешту на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, передачі в оренду тощо, до закінчення розгляду справи (тобто ухвалення судом рішення по справі).

Відомості про сторони:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КР № 000085 від 26.01.2017, ордер серія ВА № 1117755 від 23.07.2025.

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копії ухвали надіслати сторонам по справі.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Д.В. МИРОШНИЧЕНКО