справа № 462/5145/25
УХВАЛА

13 серпня 2025 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у липні 2025 року звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг; телекомунікаційних послуг; послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Пунктом 5 ч.1 ст.165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається із матеріалів заяви про видачу судового наказу, ТзОВ «Львівенергозбут» просить видати судовий наказ про стягнення основного боргу у розмірі 1613 грн. 70 коп., який виник за період з 01.11.2020 року по 01.06.2025 року.

Таким чином, ТзОВ «Львівенергозбут»» звернувся до суду поза межами строку позовної давності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а згідно ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

ЦПК України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

Суд не приймає до уваги покликання заявника на те, що строк позовної давності не сплив відповідно до положень п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину, на строк дії воєнного стану, оскільки під час розгляду заяви про видачу судового наказу у порядку наказного провадження суд лише перевіряє безспірність вимог стягувача, а вирішення питання про стягнення заборгованості з боржника за наявності наведених обставин в порядку наказного провадження позбавить боржника можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строку позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Враховуючи наведене, слід відмовити ТзОВ «Львівенергозбут» у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 165 ЦПК України,

постановив:

відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» у видачі судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», що згідно ч.2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: І.С. Мруць