Справа №478/636/25 Пров. №2/478/317/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2025 року смт.Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого судді Томашевського О.О.,
секретаря судового засідання Луговської А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ща Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», через свого представника Столітнього М.М., звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено Договір № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство зобов`язалось надати ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в розмірі 600,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплативши проценти за його користування та виконати інші обов`язки, визначені Договором.
На виконання умов Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит в сумі 600,00 грн ОСОБА_1 , шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.
24 травня 2024 року між Первісним кредитом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №25/05/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року.
Після отримання права грошової вимоги до відповідача за Договором № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року, позивачем було в межах строку кредитування розраховано проценти за користування кредитом, у звязку з чим, остаточна заборгованість відповідача склала 4920,00 грн, з яких: 600,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 2 940,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 1 380,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем.
Крім цього, 19.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено Договір №7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого товариство зобов`язалось надати ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в розмірі 5000,00 грн, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит,сплативши проценти за його користування та виконати інші обов`язки, визначені Договором.
22 вересня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 7084300 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 року, за умовами якої було збільшено ОСОБА_1 розмір кредиту на суму 1 200,00 грн.
На виконання умов Договору та Додаткової угоди до нього, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало кредит в загальному розмірі6 200,00 грн ОСОБА_1 , шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість.
27 травня 2024 року між Первісним кредитом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 27.05./24-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року.
Після отримання права грошової вимоги до відповідача за Договором № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року, позивачем було в межах строку кредитування розраховано проценти за користування кредитом, у звязку з чим, остаточна заборгованість відповідача склала 29 200,42 грн, з яких: 6200,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 9 428,62 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 13 571,80 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем.
Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року було змінено найменування з ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

На підставі викладеного, позивач ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» просить суд стягнути з відповідача заборгованість, а саме:

- за договором факторингу № 24.05/2024 в розмірі 4920,00 грн, з яких: 600,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 2 940,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 1 380,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем, яка виникла на підставі Договору № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року;

- за договором факторингу № 27.05./24-Ф в розмірі 29 200,42 грн, з яких: 6200,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 9 428,62 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 13 571,80 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем, яка виникла на підставі Договору № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Крім цього, вказаною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та витребувановід АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 платіжна картка, маска картки № НОМЕР_1 ?;чи зараховувалися кошти на картковий рахунок маска картки № № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 22.09.2023 року у сумі 1 200,00 грн за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ»;чи зараховувалися кошти на картковий рахунок маска картки № № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 19.09.2023 року у сумі 5 000,00 грн за ініціативою ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ»;чи зараховувалися кошти на картковий рахунок маска картки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 22.09.2023 року у сумі600,00 грн за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».

В судове засідання сторони не з`явилися. Згідно заявленого клопотання, яке міститься у позовній заяві, представник позивача просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з матеріалів справи, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зокрема, за встановленою судом адресою реєстрації відповідача по справі було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та повідомлення про дату призначення судового засідання, місце та час його проведення, яке повернулось поштовим відділенням без вручення адресату.

В такому випадку, суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові №922/1714/18 від 17.04.2019 року, про те, що, неотримання судових повісток особою, які направлялися за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання є свідомими, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

У рішенні ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16), визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були.

З матеріалів справи вбачається, що окрім іншого, відповідач додатково повідомлявся про дату, час та місце судового засідання також шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України.

Таким чином, судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді та виклику до суду. Проте, відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Згідно ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Щодо Договору № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що 22.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт)в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено Договір № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

За умовами п.п. 1.2 п. 1 Договору Товариство зобов`язалось надати Клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 600,00 грн.

Згідно п.п. 1.3 п. 1 Догвоору строк кредиту складає 360 днів. Періодічність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів.

За умовами п.п. 1.4 сторони визначили тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за стандартною ставкою, яка становить 2,0% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Орієнтовна річна процентна ставка на дату укладання Договору складає 59 140,89 % (п.п. 1.5 п. 1 Договору). Орієнтовна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 4 920,00 грн.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_2 .

Також, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (п.п 4.1 п. 4 Договору).

У відповідності до п.п. 9.7 п. 9 Договору передбачено, що Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який фломується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений Товариству.

ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, який попердньо містив інформацію щодо умов майбутнього договору.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року, сторони узгодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за якою ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати щомісячні платежі у період з 07.10.2023 року до 16.09.2024 року (360 днів) сплативши остаточну суму кредиту та відсотків за його користування у загальному розмірі 4920,00 грн.

Паспорт споживчого кредиту та Договір № 3999776 з про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року з Додатком № 1 до нього, відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора: К890.

Зарахування кредитних коштів на платіжну карту ОСОБА_1 відбулось через систему iPay.ua на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ.

Так, відповідно до зазначеного договору ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.09.2023 року о14:36:14 на суму 600,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .

Факт перерахування грошових коштів на рахунок НОМЕР_3 , який належить сааме ОСОБА_1 підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 20.06.2025 року № 20.1.0.0.0/7-250617/97154-БТ.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року, станом на 24.05.2024 року відповідачем не було повернуто кредитні кошти та сплачено відсотки за користування кредитом у зв`язку з чим заборгованість за Договором складає 3540,00 грн.

24 травня 2024 року між Первісним кредитом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року.

Факт переходу права вимоги за Договором № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року підтверджується актом прийому передачі Реєстру Боржників за договором факторингу 24/05/2024 від 24.05.2024 року, витягом з Реєстру боржників, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 3540,00 грн та платіжними інструкціями від 30.05.2024 року № 410, від 30.05.2024 року № 411, від 30.05.2024 року № 412, від 30.05.2024 року № 417, від 31.05.2024 року № 418 та від 31.05.2024 року № 419.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року, станом на 16.09.2024 року заборгованість відповідача за Договором збільшилась на 1380,00 грн за рахунок нарахування позивачем процентів за користування кредиту.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Щодо Договору № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Споживач)в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено Договір № 7084300 про надання споживчого кредиту.

За змістом п.п. 1.2-1.5 п. 1 Договору Товариство надає Споживачу кредит у гривні. А Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 5000,00 грн. Строк крежиту 360 дні. Періодічність платежів кожні 15 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до Договору. Стандартна процентна ставка ставновить 1,99% в день та застосовуєтьс вмежах строку кредиту.

За змістом п.п. 2.1 п. 2 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівоквій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

У відповідності до п.п. 5.1 п. 5 Договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів.

ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчгого кредиту, який попердньо містив інформацію щодо умов майбутнього договору.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору сторони узгодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, за якою ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати щомісячні платежі у період з 19.09.2023 року до 13.09.2024 року (360 днів) сплативши остаточну суму кредиту та відсотків за його користування у загальному розмірі 40 820,00 грн.

Також ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчгого кредиту, який попердньо містив інформацію щодо умов майбутнього договору.

Паспорт споживчого кредиту та Договір № 7084300 з про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року з Додатком № 1 до нього, відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора: А 4244.

22 вересня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Споживач)в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено Додаткову угоду до Договору № 7084300 про надання споживчого кредиту від 19.09.2024 року. Як вбачається зі змісту п. 1 Додаткової угоди, сторони домовились збільшити суму кредиту на 1 200,00 грн, у зв`язку з чим домовились викласти п.п. 1.3 Договору в новій редакції, збільшивши розмір кредиту до 6 200,00 грн та визначивши орієнтовну загальну вартість кредиту до 50 545,16 грн.

Крім цього, Додатковою угодою сторони узгодили нову Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, збільшивши тіло кредиту до 6 200,00 грн, розмір щомісячних платежів та орієнтовну загальну вартість кредиту до 50 545,16 грн.

Додаткова угода та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписані відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора: А5033.

Також ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчого кредиту, який попердньо містив інформацію щодо умов майбутньої Додаткової угоди.

Зарахування кредитних коштів на платіжну карту ОСОБА_1 відбулось через систему iPay.ua на підставі укладеного Договору про переказ коштів 087/20-П від 08.07.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ.

Так, відповідно до зазначеного договору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 19.09.2023 року о13:18 на суму 5000,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .

Крім цього, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 22.09.2023 року о10:24 на суму 1200,00 грн, маска картки НОМЕР_1 в рамках Додаткової угоди до Договору про споживчий кредит.

Факт перерахування грошових коштів на рахунок НОМЕР_3 , який належить сааме ОСОБА_1 також підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 20.06.2025 року № 20.1.0.0.0/7-250617/97154-БТ

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором №7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року, станом на 26.05.2024 року відповідачем не було повернуто кредитні кошти та не сплачено відсотки за користування кредитом у зв`язку з чим заборгованість за Договором складає 15 628,62 грн.

27 травня 2024 року між Первісним кредитом ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року.

Факт переходу права вимоги за Договором № 7084300 про надання споживчого кредиту від 19.09.2023 року підтверджується актами прийому передачі Реєстру Боржників за договором факторингу 27.05/24-Ф від 27.05.2024 року, витягом з Реєстру боржників, за яким до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 15 628,62 грн та платіжними інструкціями від 31.05.2024 року № 420, від 31.05.2024 року № 421 та від 04.06.2024 року № 424.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором №7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року, станом на 19.09.2024 року заборгованість відповідача за Договором збільшилась на 13 571,80 грн за рахунок нарахування позивачем процентів за користування кредиту.

Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ».

Встановивши наведені обставини суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

За ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі:1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»;3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;4) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Закон України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електроннукомерцію»(даліЗакон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст.3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону №675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону №675-VIII).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч.8 ст.11 Закону №675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №675-VIII моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

За ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У ч.1 ст.612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Висновки за результатами оцінки доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами були укладені кредитні договори в електронній формі, умови яких первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» були виконані, відповідач отримав грошові кошти в кредит проте в передбачений договорами строк кредит не повернув та відсотки за користування кредитом не сплатив.

Договори підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Факт отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами, а також наявність заборгованостей за ними встановлено судом з дослідженої банківської виписки, відомостей ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» та ОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», якими підтверджено переказ грошових коштів та розрахунками заборгованості.

Судом також встановлено, що право вимоги за кредитними договорами перейшло від первинного кредитора до позивача на підставі договорів факторингу, за актами приймання передачі Реєстру Боржників. Після отримання права вимоги до відповідача, позивач в межах строку кредитування нараховував відсотки за користування кредитом. Остаточний розмір заборгованості за кредитними договорами відповідає умовам таких договорів та розрахований в межах узгодженої відповідачем орієнтованої вартості кредиту.

Судом також враховується, що ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» змінило найменування на ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», що підтверджується рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року.

Висновок суду за результатами судового розгляду.

Враховуючи те, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у встановленомузакономпорядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов кредитних договорів не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, тому права кредитора порушені та підлягають захисту.

Оскільки за результатами дослідження та оцінки доказів судом встановлено обставини, що обгрунтовують позовні вимоги позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість:

- за договором факторингу № 24.05/2024 в розмірі 4920,00 грн, з яких: 600,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 2 940,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 1 380,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем, яка виникла на підставі Договору № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року;

- за договором факторингу № 27.05./24-Ф в розмірі 29 200,42 грн, з яких: 6200,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 9 428,62 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 13 571,80 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем, яка виникла на підставі Договору № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого,ЦПК Українипередбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись положеннями статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 07.12.2022 по справі № 873/96/22 під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись такими критеріями, як: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року в справі №757/29103/20 (провадження №61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом СтолітнімМ.М. було укладено Договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, згідно умов якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступіть складності правових питань, що стосуються доручення; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта, тощо (п.4.2. Договору).

Згідно п.4.8. Договору клієнт здійснює оплату гонорару адвоката на підставі наданого адвокатом рахунку, згідно узгодженого та підписаного Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції по справі законної сили.

Заявкою №8642 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року сторони погодили між собою надання наступного виду робіт в рамках стягнення заборгованості з ОСОБА_1 : зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства 890,00 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 1760,00 грн; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства 890,00 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом 890,00 грн; письмова юридична консультація, складання письмового висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства 1760,00 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів 1760,00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості 2640,00 грн; складання та оформлення інших документів додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів 890,00 грн; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції, клопотання про витребування доказів, тощо 1760,00 грн; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості, в тому числі участь у судових засіданнях 1760,00 грн.

Згідно Акту №8642 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, від 26травня 2025 року сторони погодили між собою загальну суму 15 000 гривень за виконані вище роботи.

Встановивши визначений позивачем обсяг отриманих адвокатських послуг, суд вважає не підтвердженими заявлені витрати на професійну правничу допомогу в частині наступного об`єму робіт, а саме, щодо: наданої письмової юридичної консультації, складання письмового висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства, вартістю1760,00 грн, який до матеріалів справи долучено не було; складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції, клопотання про витребування доказів, тощо, вартістю 1760,00 грн, оскільки клопотання про витребування доказів містить позовна заява, а інших процесуальних дій в ході судового розгляду не вчинялось; представництва інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості, в тому числі участь у судових засіданнях, вартістю 1760,00 грн, оскільки участь предстаника позивача в судових засідань не відбувалась.

Таким чином, перед судом не доведено судові витрати на отримання правничої допомоги адвоката загальною вартістю в розмірі 5280,00 грн, тому в стягненні цієї частині судових витрат слід відмовити.

Щодо витрат на сплату судового збору.

Оскільки, позовна заява подана ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір`застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору.

При звернені до суду ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується Платіжною інструкцією №2989 від 26.05.2025 року.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 9720,00 грн та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст.13, 259, 263-265, 279, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ,( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. №15, офіс118/2 ) заборгованість:

- за договором факторингу № 24.05/2024 в розмірі 4920,00 грн, з яких: 600,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 2 940,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 1 380,00 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем, яка виникла на підставі Договору № 3999776 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.09.2023 року;

- за договором факторингу № 27.05./24-Ф в розмірі 29 200,42 грн, з яких: 6200,00 грн сума заборгованості за основним боргом; 9 428,62 грн сума заборгованості за відсотками, нарахованими первісним кредитором; 13 571,80 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем, яка виникла на підставі Договору № 7084300 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. №15, офіс118/2 судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 9720,00 грнта витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Повний текст заочного рішення складено 30.07.2025 року.

Суддя