Справа № 146/1097/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Самара Василя Олександровича до Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самар В.О. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач в 2001 році почав проживати в будинку по АДРЕСА_1 . Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будинок на момент початку проживання позивача належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11 листопада 2006 року позивач одружився. Позивач разом з дружиною у період проживання в будинку розробили проект по газопостачанню та електропідведенню, провелм за власний рахунок систему подачі газу, сплачує податок на землю та всі інші комунальні платежі, робили капітальні ремонти будинку, позивач відкрито, добросовісно та безперервно володів чужим майном понад 24 роки. В зв`язку з цим позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на домоволодіння, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання на 31 липня 2025 року.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Самар В.О. не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі позивача та його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Від представника Томашпільської селищної ради надійшла заява, в якій просять в зв`язку із зайнятістю розглядати справу у відсутності представника, за наявними у справах доказами. Позовні вимоги визнають.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 з 2001 року (а.с. 14).

З копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 видно, що власником зазначено ОСОБА_2 (а.с.19).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.23).

З копії технічного паспорта на будинок по АДРЕСА_1 встановлено що він виготовлений на ім`я позивача (а.с.9).

В довідці № 94 від 12 червня 2025 року виданої Антонівським старостинським округом Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно зареєстрований та проживає з 2001 року на території Антонівського старостинського округу, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.16).

Також позивачем додано копію робочого проекту по газопостачанню, копію договору № 139 на пуско-налагоджувальні роботи, копію договору пр користування електричною енергією № 270304007, копію договору про постачання електричної енепргії № 270304007 (а.с.27-38).

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Основною підставою для застосування набувальної давності як підстави для виникнення права власності у користувача майном є те, що майно щодо якого ставиться таке питання є таким, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, враховуючи те, що позов відповідачаем визнано, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 95, 163, 141, 200, 206, 263 - 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Самара Василя Олександровича до Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності за набувальною давністю на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 26 серпня 2025 року.