РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Провадження № 2/510/1667/25

Справа № 510/1190/25

25 серпня 2025 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

за участю секретаря Фурсової А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09 жовтня 20204 року сторони домовились про купівлю-продаж житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2256 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0064, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В той же день сторонами було укладено відповідний письмовий договір, об`єктом якого є зазначене нерухоме майно.

Сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулося повне його виконання. Відповідачі передали позивачу у власність обумовлене договором нерухоме майно, а позивач прийняла його, сплатила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначену договором вартість нерухомого майна, почала ними користуватись, тобто фактично вступила у володіння та користування.

Через деякий час позивач звернулась до відповідачів з проханням оформити договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого законодавства посвідчити договір в нотаріальному порядку.

Однак, відповідач ОСОБА_2 повідомив, що не може цього зробити, оскільки він, на час укладення договору купівлі продажу (09 жовтня 2024 року), не був власником нерухомого майна, а лише приймав спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 , до складу якої увійшла зазначена 1/2 частка житлового будинку та земельна ділянка.

Враховуючи вищенаведене, позивач для захисту свого права на нерухоме майно звернулася із позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти заочного вирішення справи.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Правом на подання відзиву на позовну заяву, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідачів є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено судом, 09 жовтня 2024 року позивач домовилась з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про купівлю-продаж житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,2256 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0064, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

В той же день сторонами було укладено відповідний письмовий договір, об`єктом якого є зазначене нерухоме майно.

Сторони домовились про усі суттєві умови договору та відбулося повне його виконання. Відповідачі передали позивачу у власність обумовлене договором нерухоме майно, а позивач прийняв його, сплатив ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначену договором вартість будинку та земельної ділянки, почав ними користуватись, тобто фактично вступив у володіння та користування.

Через деякий час позивач звернувся до відповідачів з проханням оформити договір купівлі-продажу відповідно до вимог діючого законодавства посвідчити договір в нотаріальному порядку.

Однак, відповідач ОСОБА_2 повідомив, що не може цього зробити, оскільки він, на час укладення договору купівлі продажу (09 жовтня 2024 року), не був власником нерухомого майна, а лише приймав спадщину, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_4 , до складу якої увійшла зазначена 1/2 частка житлового будинку та земельна ділянка.

Так, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21392910 від 24 грудня 2008 року, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному. Крім того, згідно державного акту, ОСОБА_4 належить земельна ділянка площею 0,2256 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0064, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько та чоловік відповідачів ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

За життя ОСОБА_4 розпорядився належним йому майном, склав заповідальне розпорядження заповіт від 08 лютого 2016 року, посвідчений секретарем Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 88, у відповідності до якого усе належне йому майно заповів своєму синові ОСОБА_4 .

З матеріалів витребуваної спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька, а дружина спадкодавця ОСОБА_3 , звернулась з заявою про відмову від прийняття спадщини. На день смерті померлий був зареєстрований з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 93 від 12 травня 2025 року.

Разом із тим, при зверненні до відповідних органів для належного засвідчення договору купівлі-продажу, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений, документ на доказ вчинення правочину, крім того, під час укладення договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 не був зареєстрованим власником нерухомого майна.

Про існування цих обставин, позивач до укладення договору обізнана не була. Перед укладенням угоди позивача було запевнено, що саме відповідачі є власниками вищезазначеного нерухомого майна.

Отже, нерухоме майно було відчужене особою, яка не мала на це права, натомість воно не було загублено власником, не було вкрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, не вибувало з володіння власника або особи, якій він передав його майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно із ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Позивач, як добросовісний набувач, у відповідності до вимог ст. 330 ЦК України, набула право власності на спірне нерухоме майно, оскільки придбала його у відповідача, який не мав права його відчужувати, однак згідно із вимогами ст. 388 ЦК України, вказане майно не було загублено власником, не було вкрадено у власника або особи, якій він передав майно у володіння, не вибувало з володіння власника або особи, якій він передав його майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що нерухоме майно, яке перейшло до позивача за договором купівлі-продажу від 09 жовтня 2024 року, не може бути у неї витребувано, тобто позивач правомірно ним володіє та користується.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що викладені позивачем обставини знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні та узгоджуються з наданими доказами, тому є всі законні підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки у своїй заяві позивач просила залишити судові витрати за нею, питання про стягнення судових витрат з відповідачів судом не розглядалось.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,2256 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0064, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова