Справа № 134/584/25
Провадження № 22-ц/801/1680/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 рокуСправа № 134/584/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (судді доповідача),

суддів: Панасюка О. С., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» на заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року, ухвалене місцевим судом за головування судді Кантонистої О. О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно даного кредитного договору позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 54 189,36 грн; строк користування 48 місяців; річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,99 % від суми кредиту.

У відповідності до вимог чинного законодавства позичальник був ознайомлений з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Також позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту.

21 жовтня 2021 року право вимоги за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року було відступлене АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21.

Так, відповідно до п. 2.2 Договору відступлення, сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні Реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 3.4. Договору відступлення, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам.

Факт передачі права вимоги за вказаним вище кредитним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується Реєстром прав вимоги до Договору відступлення, випискою та розрахунком заборгованості.

Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого станом на 12 березня 2025 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 90520,29 грн, з яких: 50664,36 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 5271,55 грн - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 34584,38 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

Неодноразовими телефонними повідомленнями банку відповідача було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.

06 лютого 2025 відповідачу було надіслано повідомлення - вимогу щодо дострокової сплати заборгованості за кредитним договором, однак зазначена вимога ним не виконана.

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року в розмірі 90520,29 грн, а також понесені судові витрати.

Рішення суду першої інстанції та мотиви його ухвалення.

Заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року у задоволенні позову АТ «Таскомбанк».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення договору про відступлення права вимоги, боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором ще не існували, тому не могли бути передані новому кредитору. Крім того, договір про відступлення прав вимоги не містить положень про можливість передання первісним кредитором новому кредитору права вимоги до позичальників за зобов`язаннями, які виникнуть в майбутньому. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач належними, допустимими до достатніми доказами не довів переходу до нього права вимоги до боржника.

Провадження в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржує його в апеляційному порядку. Вважаючи оскаржуване рішення незаконним, ухваленим за невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи скарги, вказує, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги умови укладеного договору відступлення права вимоги, а саме не врахував, що сторони досягли домовленості про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення за плату, розмір якої визначається у відповідних реєстрах прав та вимог, які мають бути оформлені у майбутньому на підставі цього договору. Крім того, сторони погодили, що договір відступлення є завершеним по відношенню до конкретного позичальника тільки за умови підписання відповідного реєстру та сплати ціни цього конкретного реєстру, тобто за відкладальною умовою.

Таким чином, позивач вважає, що 21 жовтня 2021 року позивач набув права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Позиція суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішення суду першої інстанції відповідає таким вимогам.

Судом установлено, що 19 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № . Даний договір ОСОБА_1 підписав власноручним підписом.

За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту 54189,36 грн; строк, на який надається кредит, 48 місяців; річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,99 % від суми кредиту.

Підписавши цей договір, відповідач доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту наступні суми грошових коштів: 22786,74 грн на погашення поточної заборгованості за кредитним договором № від 01 лютого 2021 року; 18770,00 грн переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , надання кредиту згідно кредитного договору № від 19 жовтня 2021 року; 600,00 грн страховий платіж; 9973,62 грн оплата страхового платежу за договором страхування № -С від 19 жовтня 2021 року; 500,00 грн оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет36» за рахунок кредиту за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року; 800,00 грн оплата страхового платежу за договором страхування № -ЛО від 19 жовтня 2021 року; 300,00 грн оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» від 19 жовтня 2021 року; 459,00 грн оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» від 19 жовтня 2021 року.

Згідно паспорту кредиту від TOB «ФК «ЦФР» № 5685370 від 19 жовтня 2021 року позичальнику було надано грошові кошти в сумі 54189,36 грн строком користування 48 місяців зі сплатою щомісячних процентів в розмірі 2,99 % від суми кредиту, річних процентів в розмірі 11,99 % від суми боргу за договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом становить 146266,63 грн. У даному паспорті кредиту погоджено кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів), з урахуванням суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Паспорт кредиту відповідач ОСОБА_1 підписав власноручним підписом.

TOB «ФК «ЦФР» свої зобов`язання за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року виконало та надало позичальнику кредит в загальній сумі 54189,36 грн шляхом зарахування кредитних коштів на рахунки за реквізитами, вказаними в кредитному договорі, що підтверджується: копією платіжної інструкції № І262792810 від 19 жовтня 2021 року на суму 18770,00 грн, призначення платежу: переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , надання кредиту згідно кредитного договору № від 19 жовтня 2021 року; копією платіжної інструкції № І262792811 від 19 жовтня 2021 року на суму 600,00 грн, призначення платежу: страховий платіж; копією витягу з реєстру оплачених послуг ТОВ «САППОРТ.УА» від 19 жовтня 2021 року на суму 300,00 грн за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA» на 6 міс.; копією витягу з реєстру оплачених послуг ТОВ «РАДАРМІ» від 19 жовтня 2021 року на суму 459,00 грн за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen», пакет ЕКОНОМ; копією витягу з реєстру оплачених послуг ТОВ «Майсейфеті» від 19 жовтня 2021 року на суму 500,00 грн за послугу «Охоронець КредитМаркет36»; копією витягу з реєстру оплачених страховок ПАТ «СК «ТАС» від 19 жовтня 2021 року на суму 800,00 грн за страховку ПАТ «СК «ТАС» (ТАС-Підтримка_Телемедицина 800), на суму 9973,62 грн за страховку ЗАТ СК ТАС (продукт 3) 0,5 %; копією бухгалтерської довідки TOB «ФК «ЦФР» від 19 жовтня 2021 року про перерахування коштів в сумі 22786,74 грн згідно кредитного договору № від 19 жовтня 2021 року.

Згідно виписки по особових рахунках кредитного договору № НОМЕР_1 за період з 19 жовтня 2021 року по 12 березня 2025 року ОСОБА_1 періодично вносив кошти на погашення заборгованості по кредитному договору.

01 вересня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» уклали Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Відповідно до пункту 2.2 договору про відступлення права вимоги, сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованості позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 3.4 договору про відступлення права вимоги, право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимоги та зарахування коштів у розмірі ціни позову на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (копія договору на а. с. 59 - 60);

Відповідно до копії платіжної інструкції банку № 784856369 від 21 жовтня 2021 року АТ «Таскомбанк» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР» 3670207,39 грн згідно договору про відступлення прав вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року.

Згідно реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року за 21 жовтня 2021 року, первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» відступив новому кредитору АТ «Таскомбанк» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року року. При цьому, сума кредиту 54189,36 грн, дата закінчення договору 17 жовтня 2025 року, загальна сума заборгованості -54329,79 грн, з яких: сума основного боргу за кредитом -54189,36 грн, сума нарахованих процентів -35,90 грн, сума нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом) -104,53 грн, ціна договору за кредитом 54329,79 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року станом на 12 березня 2025 року заборгованість відповідача становить 90520,29 грн, з яких: 50664,36 грн - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена); 5271,55 грн - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена); 34584,38 грн - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена).

06 лютого 2025 року позивачем надсилалася ОСОБА_1 повідомлення вимоги, якою повідомило відповідача про те, що в зв`язку з невиконанням ним своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор вимагає достроково повністю повернути кредит.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України).

Відповідно до ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема, у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що кредитний договір № був укладений між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 19 жовтня 2021 року, натомість, договір про відступлення права вимоги №01/09/21 за яким ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило право вимоги АТ «Таскомбанк», був укладений 01 вересня 2021 року, тобто, на момент укладення договору про відступлення права вимоги, ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником ОСОБА_1 , відтак, у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, з огляду на наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові ВП ВС від 16.03.2021 по справі № 906/1174/18, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло б відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

З договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року, укладеного між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР», вбачається, що предметом договору є право за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них; метою укладення Договору є отримання Первісним кредитором від Нового кредитора грошових коштів у сумі, що дорівнює Ціні договору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами (пункт 2.1); відступлення права вимоги відбувається виключно за плату; ціна Договору складається з: -залишку основної заборгованості за кредитом (тіло кредиту) на дату формування реєстру та передачі даних Новому кредитору; - залишок непогашених річних процентів за кредитом на дату формування реєстру та передачі даних Новому кредитору; - залишок непогашеного місячного проценту (щомісячної плати) за кредитом на дату формування реєстру та передачі Новому кредитору (пункт 4.1 Договору).

З наведеного вбачається, що Договір про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01 вересня 2021 року, укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», є договором цесії, за яким відбулася заміна первісного кредитора новим кредитором (такий висновок співвідноситься з викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі № 909/968/16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Отже, з огляду на те, що на момент укладення між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, боргові зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 19 жовтня 2021 року ще не існували, тому в силу положень статті 514 ЦК України не могли бути передані новому кредитору.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

За договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)).

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

З наведеного вище слідує, що вимога на момент укладення договору про відступлення права вимоги мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у АТ «Таскомбанк» до ОСОБА_1 на момент укладення договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року не було, і сторони не могли передбачити, що 19 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «ЦФР» буде укладено кредитний договір з відповідачем.

Встановивши, що кредитний договір № від 19 жовтня 2021 року із відповідачем станом на момент укладення договору про відступлення права вимоги №01/09/21 не був укладений, у зв`язку з чим відступлення неіснуючих станом на 01 вересня 2021 року прав вимоги та майнових прав ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року на користь ПАТ «Таскомбанк» суперечить ст. 514 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що права кредитора за кредитним договором № від 19 жовтня 2021 року не перейшли до ПАТ «Таскомбанк», у зв`язку з чим позивач АТ «Таскомбанк» не набуло прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Наявний в матеріалах справи реєстр прав вимоги, де боржником зазначено ОСОБА_1 , сам по собі не свідчить про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно умов договору № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року, якими сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги, колегія суддів відхиляє, оскільки сам договір не містить положень про право майбутньої вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи зазначений спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Таскомбанк» залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді О. С. Панасюк

Т. Б. Сало