Справа № 204/3923/25
Провадження № 2/204/2529/25
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 серпня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу освіти Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява, яку позивачка уточнила 11.06.2025 року та просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2022 року по 31.08.2024 року у сумі 171 514 грн. 20 коп.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що працює у Гранітненському ліцеї Мирненської селищної військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області на посаді вчителя іноземної мови. Під час військового стану було оголошено простій відповідно розпорядження керівника Мірненської селищної ВЦА Волноваського району Донецької області від 25.03.2022 року № 129 «Про оголошення простою». 06.06.2022 року відповідач виніс наказ № 13-к «Про оголошення простою», відповідно до якого з 1 березня 2022 року ОСОБА_1 , вчителю іноземної мови Гранітнепського ліцею, було оголошено простій не з вини працівника. Вказує, що з наказом від 06.06.2022 року № 13-к, вона ознайомилася в червні 2025 року. Відповідач наказом від 06.06.2022 року № 13-к підтвердив, що оплату простою позивачці здійснив не у повному обсязі. У пункті 2 наказу № 13-к зазначено, що оплачувати простій ОСОБА_1 потрібно згідно тарифікації (зокрема нарахувань за перевірку зошитів, класне керівництво, престижність та доплату згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 468). В усіх відповідях відповідач вказував, що розрахунок проводиться виходячи із 2/3 посадового окладу. Наказ № 13-к це спростовує. Відповідачем до пакету документів було надане додаток 4 до листа № 276 від 26.11.2024 року, де проведено розрахунок заробітної плати ОСОБА_1 згідно з тарифікацією 2021 року. Цей запис зроблено в.о. начальника відділу освіти Мирненської селищної ВЦА Хицу В. Розрахунок, який викладено у додатку 4 відповідає вимогам пункту 2 наказу № 13-к, яким враховується тарифікація, перевірка зошитів, класне керівництво, престижність та доплата згідно постанови КМУ № 468. Тобто, сума яка підлягала сплаті на підставі наказу 13-к, складає 22 675,17 грн., з урахуванням податків 19,5% до сплати підлягає сума 18 253,51 грн. Замість нарахованої суми відповідач щомісячно нараховував 15 573,13 грн., а сплачував 12 536,37 грн. Тобто сума недоплати становить 5 717,14 грн. (18253,51-12536,37) на місяць. За період з 01.03.2022 року по 31.08.2024 року загальна сума недоплати під час простою становить 171 514,20 грн., яка розрахована на підставі наказу від 06.06.2022 року № 13-к, у зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися до суду із зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 14.04.2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

29.05.2025 року представник відповідача ОСОБА_2 , надала до суду відзив, в якому зазначила, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити у задоволені позовних вимог. Зазначає, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.05.2025 року змінено назву відповідача на Відділ освіти Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області. Мирненської селищної ВЦА не мала інформації де перебуває позивач. Згідно заяви ОСОБА_1 від 05.06.2022 року стало відомо, що вона з 24 лютого 2022 року по 26.05.2022 року перебувала на тимчасово окупованій території України, 03.06.2022 року прибула на місце тимчасового перебування (м. Одеса, вул. Ш. Руставелі, 9/198). Тобто її даний наказ жодним чином не стосувався і тому позивача з ним і не ознайомили. Після того як позивач прибула на підконтрольну Україні територію 03.06.2022 року, начальник відділу освіти Мирненської селищної ВЦА Демешко І.І. видала наказ від 06.06.2022 року № 13-К «Про оголошення простою», в якому було зазначено: «1. Оголосили простій не з вини працівника з 1 березня 2022 року до можливості відновити роботу ОСОБА_1 вчителю іноземної мови Гранітненського ліцею. 2. Бухгалтеру ОСОБА_3 оплачувати простій ОСОБА_1 згідно тарифікації (зокрема нарахувань за перевірку зошитів, класне керівництво, престижність та доплату згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 468). На підставі цього наказу ОСОБА_1 були виплачені кошти в розмірі: 15 573,13 грн. нараховано, за вирахуванням податків ( ПДФО та військового збору) отримано 12 536,37 грн. за кожен місяць, що підтверджується платіжними дорученнями. Також ОСОБА_1 зазначає про те, що її не було вчасно ознайомлено з тим, що у Відділі освіти відбулись зміни в оплаті праці і це не відповідає дійсності. На початку серпня в.о. начальника Відділу освіти Мирненської ВЦА засобом телефонного зв`язку спілкувалася з ОСОБА_1 і повідомляла про зміни, які відбудуться в оплаті праці працівникам у простої. Також у вайбер-групі Відділу освіти було повідомлено про зміни, про що є скрін. Керівництво Відділу освіти з серпня 2024 бореться за збереження педагогічного колективу громади і за те, щоб працівники, які знаходяться на території України і надалі отримували заробітну плату, не дивлячись, що освітній процес призупинили ще 25.02.2022 року розпорядженням керівника Мирненської селищної ВЦА № 124 "Про призупинення освітнього процесу у закладах та установах освіти Мирненської селищної ВЦА". Але і надалі отримувати повну заробітну плату згідно тарифікації - це не відповідає реаліям сьогодення громади. Також ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Відділу освіти Мирненської ВЦА і отримувала вичерпні письмові відповіді на електронну і поштову адресу за місцем перебування та реєстрації довідки ВПО. На даний момент паралельно з цією справою також розглядається справа у Чечелівському районному суді м. Дніпра за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Мирненської селищної військово-цивільної адміністрації Волноваського району Дніпропетровської області про визнання наказу незаконним та стягнення частини заробітку (справа №: 204/1272/25 від 31.01.2025, Провадження: 2/204/1660/25, суддя Самсонова В.В.), де її також вже за допомогою електронного суда та також поштовим відправленням документів ознайомлено знову з документами, які вона запитує. Про що є доказом Копії рекомендованих повідомлень від 09.10.2024, 29.11.2024, 17.12.2024 та 08.03.2025 - це відправлені листи на адресу місцяперебування Позивача за довідкою ВПО. Надавалися пакети документів, які підтверджують те, що Відділ освіти Мирненської ВЦА належним чином оформлював всі документи. Також Позивача на протязі вересня-листопада 2024 року кликали на засідання Мирненської селищної ВЦА для урегулювання ситуації між нею (Позивачем) та Відділом освіти Мирненської ВЦА, але Позивач не з`явилася на засідання, яке відбувалося 3 рази у дистанційному форматі на платформі Хоот. Керуючись розпорядженням в.о. керівника Мирненської селищної ВЦА від 27.08.2024 року № 53 «Про організацію роботи закладів освіти у 2024-2025 навчальному році», розпорядженням керівника Мирненської селищної ВЦА від 25.02.2022 № 124 «Про призупинення освітнього процесу у закладах та установах освіти Мирненської селищної ВЦА», статтею 113 Кодексів законів про працю України і враховуючи роз`яснення викладені в листі Міністерства освіти і науки України № 1/2777-23 від 24.02.2023 року, - освітня субвенція, що надається Державою на оплату простою - працівників освіти, визначається (розраховується) як дві третини посадового окладу педагога вищої категорії із застосуванням 10% підвищення, передбаченого постановою Кабінетом Міністрів України від 11.01.2018 № 22 - Хицу В. - начальник відділу з визначеними положенням про відділ повноваженнями - приймає наказ від 28.08.2024 № 18 «Про зміни у оплаті педагогічним працівникам у простої які знаходяться на території України», в якому встановлює оплату праці педагогічним працівникам, які перебувають у простої та знаходяться на території України, на рівні двох третин тарифної ставки, відповідно до їх тарифного розряду (посадового окладу) з доплатою за звання, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до розпорядження № 124 від 25 лютого 2022 року «Про призупинення освітнього процесу у закладах та установах освіти Мирненської селищної територіальної громади» тарифікаційний список на 2022 - 2024 навчальний рік не складався. Тарифікація педагогічних працівників не проводиться з 2021 року, педагогічне навантаження у зв`язку з відсутністю дітей і освітнього процесу - не встановлюється. Згідно зі статтею 103 Кодексу законів про працю України (КЗпП), заробітна плата нараховується та виплачується за фактично виконану роботу. Враховуючи вищезазначені вимоги щодо щорічної тарифікації на початок нового навчального визначається розмір посадових окладів та доплат педагогічним працівникам, але у разі простою (відсутності освітнього процесу) фактичне виконання роботи відсутнє. Тому, згідно даних наданих Позивачем - ОСОБА_1 , встановлено 14 тарифний розряд. Відповідно до постанови КМУ від 07.03.2022 року № 221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» надано право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу). Так, ОСОБА_1 встановлений 14 тарифний розряд зі ставкою на місяць 7 732 грн. +10% відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 22 «Про підвищення оплати праці педагогічних працівників» = 8 505 грн. На підставі вищевикладеного позивачу було нараховано 2/3 від посадового окладу у розмірі 5 670 грн. Керівник Хицу В. приймаючи наказ від 28.08.2024 № 18 «Про зміни у оплаті педагогічним працівникам у простої які знаходяться на території України» - діяла відповідно норм діючого Законодавства, вимог розрахунку щодо виплат за рахунок освітньої субвенції - працівникам в простої. Нарахування заробітної плати - ОСОБА_1 здійснюються відповідно до її тарифного розряду(посадового окладу) та доплати 10% відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 22 - за рахунок коштів Державної Субвенції, розрахунок виплати якої здійснюється відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 6. Також враховуючи воєнний стан, відсутність власних надходжень в окупованої з 26.02.2022 року Мирненської селищної територіальної громади, відсутність освітнього процесу в закладах загальної середньої освіти - вже три роки, визначити інші умови оплати праці до закінчення дії воєнного стану та де окупації громади наразі неможливо. Також, представник відповідача звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 було запропоновано в телефонному режимі посаду у відділі освіти Мирненської селищної ВЦА, але позивачка відмовилася. У позовній заяві позивач посилається на Положення про Відділ освіти Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, яке є додатком до Розпорядження керівника військово- цивільної адміністрації міста Волноваха від 13.01.2021 № 9 "Про утворення Відділу освіти Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області" і зазначає, що «Відділ освіти Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області є структурним підрозділом Військово-цивільної адміністрації міста Волноваха Волноваського району Донецької області, є підзвітним та підконтрольним керівнику військово-цивільної адміністрації м. Волноваха», але дане Положення жодним чином не стосується відділу освіти Мирненської селищної ВЦА, Позивач чітко вказує, що це Положення відділу освіти військово-цивільної адміністрації міста Волновахи Волноваського району Донецької області - тобто іншої громади.

03.06.2025 року позивачка надала відповідь на відзив, згідно якого позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. Вказує, що відповідачем надане до відзиву пакет документів яким підтверджується, що жодного документу відносно оголошення простою де зазначена позивачка, не має. Тобто відповідачем ніколи не визначався час з якого оголошується простой ОСОБА_1 із зазначенням розмірів виплат які здійснюються. У документах які надані відповідачем простой був оголошений конкретним працівникам, тобто і по відношенню до ОСОБА_1 повинен бути аналогічний наказ. Єдиним документом де зазначається що ОСОБА_1 призначаються виплати у розмірі 2/3 тарифної ставки під час простою, це наказ № 18-к від 28.08.2024 року. Але, відносно періоду з 01.09.2024 року, позивачка позовних вимог не заявляла. Звертає увагу суду, що до пакету документів долучено доповідну записку щодо тарифікації працівника на якому відсутня будь яка дата складання, подання тощо. Датування документу має ознаки неналежного доказу. На підставі наданих документів відповідачем до відзиву та вище викладеного будь-які виплати у розмірі 2/3 тарифної ставки позивачці за період з 01.03.2022 року по 31.08.2024 року, безпідставні.

03.06.2025 року в обґрунтування позиції представник відповідача зазначив, що позивачка безпідставно стверджує, що не було видано наказу про оголошення їй простою, а відповідно виплати у період з 01.03.2022 по 31.08.2024 року нібито здійснювались неправомірно. Відповідач подає до суду наказ № 13-к від 06.06.2022 року, відповідно до якого з 1 березня 2022 року ОСОБА_1 , вчителю іноземної мови Гранітнепського ліцею, було оголошено простій не з вини працівника у зв`язку з неможливістю здійснення трудових функцій через воєнні дії та окупацію території. Підстава стаття 113 Кодексу законів про працю України, згідно з якою в період простою, що виник не з вини працівника, за ним зберігається оплата праці в розмірі не нижче 2/3 тарифної ставки (окладу). Наказ № 13-к встановлює дату початку простою 01.03.2022 року, визначає розмір виплат відповідно до тарифікації, містить вказівку бухгалтеру здійснювати відповідні нарахування, а також передбачає звільнення працівника від обов`язку перебування на робочому місці під час простою. Крім того, усі нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 року по 31.08.2024 року здійснено у повному обсязі згідно з наказом № 13-к, що підтверджується випискою з банку про перерахування коштів на рахунок працівниці. Таким чином, наявні докази повністю спростовують твердження позивачки про відсутність оформлення простою чи порушення її трудових прав. Звертають увагу суду, що позивачка не заявляє жодних вимог щодо періоду після 01.09.2024 року, тому будь-які згадки про наказ № 18-к від 28.08.2024 року виходить поза межами предмету спору. Ці документи були подані для того, щоб запевнити суд, що відповідач намагався врегулювати відносини з педагогічним працівником ОСОБА_1 і діяв в межах законодавства. Відповідно до статті 14 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», трудові права працівників не можуть бути скасовані, але умови їх реалізації можуть бути адаптовані. Згідно з листом МОН України від 01.04.2022 року № 71/3675-22, педагогічні працівники на тимчасово окупованих територіях або в умовах неможливості організації навчального процесу мають право перебувати у простої з оплатою згідно з законодавством. Навіть після виїзду позивачки з ТОТ у травні 2022 року, Гранітненський ліцей залишався на окупованій території, і виконання трудових функцій в очному або дистанційному режимі не було можливим, що є підставою для продовження простою на загальних для всіх умовах.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, по наступним підставам.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У судовому засіданні встановлено, що не заперечується сторонами у заявах, що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з Гранітненським ліцеєм Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області.

Суд враховує, що Відділ освіти Мирненської селищної ВЦА (наразі Відділ освіти Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області) є структурним підрозділом військової адміністрації, який виконує функції органу управління закладами освіти на території громади, що підтверджується п. 1.1. Положення про Відділ освіти Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області.

У контексті військового стану та відсутності керівників освітніх закладів або у випадку, коли їх обов`язки не можуть бути виконані, повноваження переходять до відділу освіти на підставі п. 3.23. Положення, а п. 3.24. Положення дозволяє відділу регулювати трудові відносини з педагогічними працівниками, включаючи встановлення умов праці.

Розпорядженням в.о. керівника Мирненської селищної ВЦА від 27.08.2024 року № 53 «Про організацію роботи закладів освіти у 2024-2025 навчальному році», а саме п. 3.4., в.о. начальника відділу освіти Мирненської селищної ВЦА Валентині Хицу, було прямо надано повноваження «визначати наказами умови оплати праці працівникам закладів, які перебувають у простої та призупиненні, до можливості прийняття наказів керівниками закладів освіти».

Спірні відносини між сторонами виникли з підстав того, що відповідач не в повному обсязі виплачував позивачу нараховану йому заробітну плату за період з 01.03.2022 року по 31.08.2024 року.

За приписами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з п. 3 вищевказаного Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами 2 та 3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до ст. 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

За змістом ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами (ч. 1 ст. 34 КЗпП України).

Тобто, законодавець вкладає в цю категорію дві складові: 1) причина, яка може бути різноманітною (вичерпний перелік законодавством не встановлений); 2) наслідок у вигляді зупинення роботи.

Простій може бути оголошений по всьому підприємству, окремому підрозділу або для конкретних працівників. Час, на який може вводитися простій, законодавство не обмежує.

З матеріалів справи вбачається, що 25.02.2022 року керівником Мирненської селищної ВЦА винесено розпорядження № 124 «Про призупинення освітнього процесу у закладах та установах освіти Мирненської селищної територіальної громади».

01.04.2022 року Відділом освіти Волноваського району Донецької області Мирненською селищної військово-цивільної, на виконання розпорядження в.о. керівника Мирненської селищної військово-цивільної адміністрації від 25.03.2022 року № 129, видано наказ № 10-к «Про оголошення простою» відповідно до якого: оголошено простій не з вини працівників з 1 березня 2022 року до можливості відновити роботу з оплатою у розмірі посадового окладу, надбавки за ранг, звання та вислугу років згідно тарифікації працівникам: відділу освіти: 1. ОСОБА_4 , головному бухгалтеру: 2. ОСОБА_5 , головному спеціалісту, 3. Колбасинській Марії Миколаївні, секретарю. Педпрацівникам: 1. ОСОБА_6 , заступнику директора з НВР, вчителю хімії Гранітненського ліцею; 2. ОСОБА_7 , педагогу організатору Старогнатівської ЗОШ І-ІІІ ст.; 3. ОСОБА_8 , вчителю фізичного виховання Старогнатівської ЗОШ І-ІІІ ст.; 4. ОСОБА_9 , вчителю іноземної мови Новоселівської ЗОШ І-П ст. Молодшому обслуговуючому персоналу:1. ОСОБА_10 , сторожу Старогнатівської ЗОШ І-ІІІ ст. Бухгалтерії оплачувати працівникам простій у розмірі посадового окладу, надбавки за ранг, звання та вислугу років згідно тарифікації та штатному розпису не нижче мінімальної заробітної плати. Під час простою працівники звільняються від обов`язку бути присутніми на віддалених робочих місцях і на робочих місцях в офісі та навчальних закладах.

05.06.2022 року позивачем було направлено заяву на ім`я Начальника відділу освіти Мирненської селищної ВЦА Демешко І.І., згідно якої повідомляє, що вона з 24 лютого 2022 року по 26 травня 2022 року перебувала на тимчасово окупованій території України, 03.06.2022 року прибула на місце тимчасового перебування (м. Одеса, вул. Ш. Руставелі, 9/198) та 04.06.2022 року отримала довідку № 5137- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно розпорядження № 53 від 27.08.2024 року, визначено продовжити дію призупинення освітнього процесу та роботи закладів освіти, які входять до мережі підпорядкованих відділу освіти Мирненської селищної ВЦА установ з 01.09.2024 року до особливого розпорядження. У зв`язку з відсутністю зв`язку з керівниками підпорядкованих відділу закладів відповідно до п. 1.5 Положення про відділ освіти, визначити уповноваженою особою з питань управління та утримання підпорядкованих закладів з 01.09.2024 року в.о. начальника відділу освіти Мирненської селищної ВЦА Валентину Хицу. Надано уповноваженій особі такі повноваження: 3.1. Прийняття рішень щодо роботи та управління закладами освіти з кадрових, господарських, фінансових, адміністративних, освітніх та інших визначених уставними документами закладів питань; 3.4. Визначати наказами умови оплати праці працівникам закладів, які перебувають в простої та призупиненні до можливості прийняття наказів керівниками закладів освіти. 4. Відділу освіти проводити постійну інформаційно-роз`яснювальну роботу серед працівників закладів та мешканців громади, які перемістились в більш безпечні регіон щодо можливості відновлення дистанційного навчання.

Згідно наказу № 18, винесеного 28.08.2024 року, в.о. начальником відділу освіти ОСОБА_11 , встановлено оплату праці педагогічним працівникам, які перебувають у простої та знаходяться на території України, на рівні двох третин тарифної ставки, відповідно до їх тарифного розряду (посадового окладу) з доплатою за звання, відповідно до вимог чинного законодавства. Даний порядок оплати застосувати до всіх педагогічних працівників закладів освіти Мирненської селищної ВЦА, починаючи з 01.09.2024 року.

Згідно наказу № 18-к від 28.08.2024 року, в.о. начальником відділу освіти Валентиною Хицу, встановлено оплату праці ОСОБА_1 , вчителю іноземної мови Гранітненського ліцею, яка перебуває у простої та знаходиться на території України, на рівні двох третин тарифної ставки, відповідно до їх тарифного розряду (посадового окладу).

Наказом № 30 від 07.05.2025 року, начальником відділу освіти Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області, призначено ОСОБА_2 .

Статтею 113 КЗпП України, яка регулює порядок оплати під час простою, передбачено два види простою: «з вини працівника» (причиною в такому випадку можуть бути порушення трудової дисципліни, техніки безпеки, навмисне пошкодження виробничого обладнання тощо); «не з вини працівника» (причинами можуть бути стихійне лихо, техногенна катастрофа, карантин, військові дії тощо).

Законодавством не встановлено чітких умов (підстав) оголошення простою на конкретному підприємстві. Так само, не встановлено жодних обмежень, тому вирішення питання щодо оголошення простою повною мірою залежить від об`єктивних обставин, які склалися на підприємстві, та бажання роботодавця.

Згідно з ст. 113 КЗпП України, час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Статтею 12 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці за час простою не з вини працівника належить до мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Такі виплати належать до фонду додаткової заробітної плати як оплата за невідпрацьований час (пункт 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати). Таким чином, простій слід оплачувати двічі на місяць (аванс та решту в кінці місяці) з дотриманням загальних правил щодо строків здійснення таких виплат.

Отже, виплата 2/3 окладу є мінімальною державною гарантією, нижче якої роботодавець не має право встановлювати оплату часу простою, який виник не з вини працівника. Також, слід зазначити, що збереження середнього заробітку за час простою стосується саме небезпечної ситуації пов`язаної з виробництвом.

При простої не відбувається зміна діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 року у справі № 320/3303/16-ц тлумачення статті 34, 113 КЗпП України свідчить, що при запровадженні простою за ініціативи роботодавця та за відсутності вини працівника на роботодавця покладено обов`язок здійснювати оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Тобто при простої не відбувається зміна діючих умов оплати праці в бік погіршення, оскільки розмір окладу залишається незмінним. Таким чином, застосування попередження роботодавцем працівника при впровадженні простою про оплату часу простою не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) законодавством не встановлено.

Як роз`яснено у пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», необхідно враховувати, що норми і гарантії оплати праці, визначені законодавством для працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, є мінімальними державними гарантіями і тому при договірному регулюванні вони не можуть бути погіршені. Йдеться як про мінімальний розмір заробітної плати, так і про норми оплати праці, зокрема, за час простою, який мав місце не з вини працівника.

Міністерство соціальної політики України роз`яснило деякі питання оплати праці на виконання Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема, що час простою не з вини працівника оплачується згідно з нормами статті 113 КЗпП України не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) без проведення доплати до рівня мінімальної заробітної плати.

Отже, у зв`язку із запровадженням простою працівники продовжують перебувати в трудових відносинах із роботодавцем, їм можна оплачувати заробіток у меншому розмірі без доплати до мінімальної заробітної плати. Крім того, запровадження простою на підприємстві не потребує отримання згоди представників трудового колективу.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року № 221 «Про деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану» надано право керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 01.04.2022 року видав наказ № 10-к, відповідно до якого оголошено простій не з вини працівників з 1 березня 2022 року до можливості відновити роботу з оплатою у розмірі посадового окладу, надбавки за ранг, звання та вислугу років згідно тарифікації працівникам. Під час простою працівники звільняються від обов`язку бути присутніми на віддалених робочих місцях і на робочих місцях в офісі та навчальних закладах.

Згідно вказаного наказу № 10-к від 01.04.2022 року, прізвище ОСОБА_1 у ньому відсутнє.

При цьому, позивачка в заяві від 05.06.2022 року вказує, що вона перебувала на тимчасово окупованій території до 26.05.2022 року та місце тимчасового мешкання прибула 03.06.2022 року.

Отже, як вбачаєтьсмя з матеріалів справи у простої перебувало не освітній заклад в цілому, а лише частина працівників, до переліку яких ОСОБА_1 не входила.

Після того як позивач прибула на підконтрольну Україні територію 03.06.2022 року, начальник відділу освіти Мирненської селищної ВЦА І.І.Демешко видала наказ від 06.06.2022 року №13-К «Про оголошення простою», в якому зазначив: «1. Оголосили простій не з вени працівника з 1 березня 2022 року до можливості відновити роботу ОСОБА_1 вчителю іноземної мови Гранітненського ліцею. 2. Бухгалтеру ОСОБА_3 : оплачувати простій ОСОБА_1 згідно тарифікації (зокрема нарахувань за перевірку зошитів, класне керівництво, престижність та доплату згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 468)

Відповідно, позивач мала право на отримання 2/3 частин окладу за час простою.

З наданих відповідачем документів, зокрема, розрахункових листів, довідки про доходи, інформаційної довідки вбачається, що посадовий оклад позивача становить 8 505 грн., й у простої позивачу нараховувалася заробітна плата у розмірі 15 573,13 грн., за вирахуванням податків ( ПДФО та військового збору) отримано 12 536,37 грн. за кожен місяць., що становить більш, ніж 2/3 окладу.

З наведених підстав, суд вважає, що посилання ОСОБА_1 про недоплату їй частини заробітної плати у період з березня 2022 року по серпень 2024 року на суму 171 514,20 грн., є необґрунтованими.

Крім того, жодних доказів оскарження наказу начальника відділу освіти Мирненської селищної ВЦА Демешко І.І. «Про оголошення простою» від 06.06.2022 року № 13-К, суду не надано, а отже суд вважає його чинним.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що при запровадженні режиму простою для позивача, відповідачем дотримано гарантії з оплати праці, які закріплені у статті 113 КЗпП України та постанові Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 року № 221.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обґрунтованість кожного свого посилання, зокрема й щодо виплати заробітної плати не в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року по справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Суд вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, а в задоповлені позову вімовлено, то підстав для компенсації судового збору не має.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 19, 113, 115 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу освіти Мирненської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська