УХВАЛА

Іменем України

25.08.2025 Справа №607/19599/23 Провадження №2-др/607/75/25

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала вказана цивільна справа.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.11.2023 позов задоволено та розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 26.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складений актовий запис № 1780.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 536,80 грн.

Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у сумі 536,80 грн.

16.07.2025 позивач подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення. Заява мотивована тим, що при поданні позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_1 не зазначила позовну вимогу про зміну прізвища. З урахуванням викладеного позивач просить ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі та змінити її прізвище з « ОСОБА_3 » на дівоче « ОСОБА_4 ».

У судове засідання 25.08.2025 сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися без повідомлення про причини неявки.

Указане не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, що стосуються питання про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов такого висновку.

Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, в обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що при поданні позовної заяви про розірвання шлюбу не зазначила позовну вимогу про зміну її прізвища з « ОСОБА_3 » на дівоче « ОСОБА_4 ».

З матеріалів цивільної справи вбачається, що у прохальній частині позовної заяви ОСОБА_1 зазначила лише одну позовну вимогу, а саме: просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.09.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що складений актовий запис № 1780.

Так, аналізуючи норми ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд дійшов висновку, що не вправі під виглядом додаткового рішення змінити зміст рішення або вирішити нові питання, що не досліджувалися в судовому засіданні. Поряд з цим додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом.

Відтак зважаючи на вимоги зазначених вище положень закону, суд вважає, що не вправі вирішувати вимогу, що не була заявлена стороною при поданні позовної заяві.

При цьому ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутись до органу ДРАЦС із заявою про зміну прізвища та внесення змін до актового запису цивільного стану.

За таких підстав суд доходить висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 258-261, 270, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Марциновська