УХВАЛА

30 липня 2025 року

м. Київ

справа № 643/18666/21

провадження № 61-9028ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сідько Світлана Іванівна, на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 31 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс проперті групп», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Наталії Анатоліївни, ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування дій державного реєстратора, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2025 року через підсистему Електронний суд представник

ОСОБА_1 - адвокат Сідько С. І. подала касаційну скаргу на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 31 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2025 року у справі

№ 643/18666/21.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

І. Щодо зазначення підстав касаційного оскарження

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Верховний Суд звертає увагу заявниці, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається конкретна норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Однак заявниця, посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, не конкретизує щодо застосування якої саме норми (норм) права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

ІІ. Щодо сплати судового збору

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, відповідно до якого просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Н. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44263807

від 27 листопада 2018 року, яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінанс проперті групп»;

- скасувати реєстраційний запис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Н. А. № 29121068

від 23 листопада 2018 року про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ «Фінанс проперті групп»;

- витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 31 травня 2024 року позов залишено без задоволення.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 31 травня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування дій державного реєстратора скасовано та закрито провадження в цій частині. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі заявниця просить скасувати оскаржені судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування квартири, ухваливши у цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю такого майна.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2021 року - 2 270 гривень.

Отже судовий збір за подану касаційну скаргу має розраховуватися з огляду на вартість спірного майна (квартири) за формулою: (ЦП х 1%) х 200% х 0,8,

де ЦП - вартість спірного майна (квартири).

У розпорядженні Верховного Суду наразі відсутні відомості про вартість спірного майна.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Разом із касаційною скаргою заявницею надано квитанцію від 15 липня

2025 року про сплату судового збору у розмірі 4 358,40 грн, однак не обґрунтовано сплачену суму з урахуванням ціни позову (вартість спірної квартири).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) надання уточненої касаційної скарги із коректним зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі,

У разі подання уточненої касаційної скарги через підсистему Електронний суд заявник має надати докази надсилання копії касаційної скарги до електронних кабінетів іншим учасникам справи або докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не зареєстровані в системі Електронний суд.

2) обґрунтування розміру сплаченого судового збору за подану касаційну скаргу з урахуванням ціни позову (вартості спірної квартири).

Верховний Суд також звертає увагу заявниці, що за загальним правилом судові рішення у справах з ціною позову, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2025 році) касаційному оскарженню не підлягають (частина третя статті 389 ЦПК України). Винятки із цього правила передбачені підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сідько Світлана Іванівна, на рішення Октябрського районного суду міста Полтави

від 31 травня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 16 червня 2025 року у справі № 643/18666/21 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович