Справа № 191/2027/25
№ 2/183/3943/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у твердій грошовій сумі 4 000 гривень, щомісячно, на період навчання ОСОБА_3 , тобто починаючи з моменту з 01 вересня 2024 року до 30 червня 2028 року;

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткових витрат, викликаних особливими обставинами в сумі 33 367,00 грн, що становить 50% витрат сплачених ОСОБА_1 за період 2023-2025 років,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2025 року ОСОБА_1 (надалі позивачка) через представника, адвоката Білоусова Г. О., звернулася до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з указаним позовом, у якому просила окрім основних вимог також стягнути на її користь з ОСОБА_2 (надалі відповідач) судовий збір.

В обґрунтування позову сторона позивача послалася на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином сторін який після припинення шлюбних відносин між сторонами, проживає з позивачкою, знаходиться на її повному утриманні. Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року з відповідача стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн на користь позивачки на утримання ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог про збільшення розміру аліментів указує, що згідно з договором про надання освітніх послуг закладом фахової перед вищої освіти № 211 від 31 липня 2024 року, укладеного між директором Дніпровського індустріального фахового коледжу державної форми власності в особі В. Лагуна та законним представником ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зарахований на навчання на денну форму здобуття освіти за освітньо-професійною програмою обслуговування комп`ютерних систем і мереж за спеціальністю 123 комп`ютерна інженерія. Відповідно до довідки № 166 Дніпровського індустріального фахового коледжу від 30 серпня 2024 року ОСОБА_3 зарахований на 1 курс денного відділення Дніпровського індустріального фахового коледжу з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Згідно з договором про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 23 від 03 серпня 2024 року, укладеного між директором Дніпровського індустріального фахового коледжу в особі В. Лагуна та ОСОБА_1 загальна вартість освітньої послуги за весь строк (з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року) навчання становить 66 424 грн. Так, позивачем сплачено за 2024 навчальний рік 16 606 грн.

Наголошує, що ОСОБА_2 працює не офіційно та одержує заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати сина ОСОБА_3 під час навчання. Позивачка вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Інших неповнолітніх, а також повнолітніх які продовжують навчання та на яких потрібно стягувати аліменти у батька не має. Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» ст. 7 встановлено прожитковий мінімум на працездатну особу при прийнятті заочного рішення Синельниківського міськрайонного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 з 01 липня 2021 року в розмірі 2 379 грн. На даний час, Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» ст. 7 встановлено прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 року з 01 січня 2025 року в розмірі 3 196 грн.

В обґрунтування вимоги про стягнення додаткових витрат вказує, що за час підготовки до навчання позивач своїми особистими коштами здійснила додаткові витрати на відновлення та підтримання здоров`я сина ОСОБА_3 , придбання взуття та одягу, навчання та підготовку до нього на загальну суму 66 734 грн, яких повинна бути стягнута з відповідача.

В правове обґрунтування позову посилається на положення ст. 77, 79, 80, 84, 141, 150, 182 184, 185, 199 200 СК України.

Постановленою суддею ухвалою від 06 травня 2025 року позовну заяву передано за підсудністю до Новомосковського (на момент розгляду справи Самарівського) міськрайонного суду Дніпропетровської області.

30 травня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2025 року у справі визначений головуючий суддя Парфьонов Д. О.

Постановленою суддею ухвалою від 06 червня 2025 року позовну заяву прийнято до провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено строк відповідачеві на подання відзиву, позивачці на подання відповіді на відзив, відповідачеві заперечень.

21 липня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позову, прийняти рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , який продовжує навчання в розмірі 2000 гривень. Не стягувати з нього судовий збір, оскільки до цього він добровільно сплачував аліменти.

Зазначає, що збільшення розміру аліментів є необґрунтованим, оскільки наявний розмір аліментів достатній для задоволення потреб дитини. Він не ухиляється від свого обов`язку утримувати свою дитину та сплачувати аліменти у розмірі двох тисяч гривень щомісячно. На його думку, цей розмір є достатнім для забезпечення потреб дитини з урахуванням її віку та обставин життя. Те, що син продовжує навчання враховано при призначенні аліментів, а також, що крім аліментів він продовжує сплачувати додаткові кошти за першою вимогою позивачки чи сина. Також позивачці та ОСОБА_3 надсилаються додаткові кошти за їх вимогою від матері відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружини дядька відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що вимоги про стягнення додаткових витрат також є необґрунтованими, оскільки не встановлено, чи є ці витрати дійсно необхідними для дитини та чи не покриваються вони вже існуючими аліментними платежами та платежами, надісланими відповідачем та його рідними у відповідь на вимоги позивачки та сина.

Зазначає, що він на час подання відзиву перебуває в офіційному шлюбі, веде спільне господарство з новою дружиною, є головою сім`ї і повинен забезпечувати і себе і дружину. Половина його доходу відходить на забезпечення належних умов проживання його хворої матері. Враховуючи його склад сім`ї, його дохід повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату житла та допомогу матері, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи. Окрім того він погоджується сплачувати аліменти на утримання сина на час навчання в розмірі 2000 гривень і ніколи від цього не відмовлявся. Враховуючи розмір його доходу, він має змогу сплачувати саме таку суму, навіть, якщо це змусить його зменшити певні найнеобхідніші витрати. Ніяких придбань на суму, яка б перевищувала десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб він не здійснював.

28 липня 2025 року відповідачем подане клопотання про долучення доказів, задоволене судом.

08 серпня 2025 року представником позивачки подано відповідь на відзив, який не містить доказів направлення його копії відповідачеві, у зв`язку з чим, з урахуванням п. 2 ч. 5, ч. 8 ст. 178, ч. 3 ст. 179 ЦПК України, з огляду на те, що інтереси позивачки у справі представляє адвокат, суд не приймає до уваги доводи, викладені у відповіді на відзив та вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, перевіривши аргументи сторін матеріалами справи, висновує таке.

З наданої суду засвідченої копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 24 листопада 2008 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 /а.с.9/.

Згідно з наданою суду засвідченою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15 травня 2009 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 /а.с.10/.

Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, за відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року у справі № 191/2347/19 задоволено позов ОСОБА_1 . Окрім іншого, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_4

86937808/.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року у справі № 191/2351/19 задоволено позов ОСОБА_1 . Окрім іншого, стягнуто з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Топильне Лугінського району Житомирської області, ідентифікаційний номер : НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 /https://reyestr.court.gov.ua/Review/86937652/. З мотивувальної частини рішення суду вбачається, що при визначенні розміру аліментів судом враховано пояснення позивача, копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , копію свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , довідку виконкому Зайцівської сільської ради Синельниківського району № 372 від 30 травня 2019 року, згідно з якою ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 , який знаходиться на її утриманні.

З довідки № 62 начальника ЦНАП виконавчого комітету Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 24 січня 2025 року /а.с.22/ у сукупності з актом встановлення фактичного проживання № 7, складеного посадовими особами органу місцевого самоврядування /а.с.23/ вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходить на її повному фінансовому забезпеченні.

Згідно з наданою позивачкою довідкою, виданою Регіональним директором південно-східного регіону ОСОБА_8 , яка не містить номеру та дати, школа «Logika» підтверджує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов навчання на онлайн курсі «Створення сайтів» з 23 вересня 2023 року по 03 липня 2024 року та з 13 липня 2024 року по теперішній час є учнем онлайн курсу «Python Start». Оплата за навчання складає 1700 грн на місяць, яку регулярно здійснює мати дитини ОСОБА_1 . Мати сплачувала за навчання помісячно протягом всього періоду навчання. Підтверджено, що дитина успішно завершила навчання з напрямку створення сайтів та продовжує активно здобувати знання з програмування мовою Python і бере активну участь у заняттях /а.с.12/. Позивачкою надано в засвідчених копіях сертифікат веброзробника від школи програмування «Logika» на ім`я ОСОБА_3 , сертифікат про закінчення академії «Покоління IT» на ім`я ОСОБА_3 за успішне проходження курсу «Construct 2 3.0», які не містять дати видачі /а.с.13, 14/. З засвідченої копії рахунку на оплату № 03-12 від 03 грудня 2024 року вбачається надання реквізитів постачальником ФОП ОСОБА_9 покупцю ОСОБА_10 без договору на оплату послуги з навчання курс Констракт, ОСОБА_11 , Констракт Про на суму 9 900,00 грн /а.с.15/.

Згідно з засвідченою копією договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти № 211 від 31 липня 2024 року, укладеного між директором Дніпровського індустріального фахового коледжу державної форми власності в особі ОСОБА_12 та законним представником ОСОБА_1 , вступник ОСОБА_3 , заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання, а саме здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою «Обслуговування комп`ютерних систем і мереж» за спеціальністю «123 Комп`ютерна інженерія». Термін надання освітньої послуги: з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року /а.с.16-17/.

Відповідно до договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № 23 від 03 серпня 2024 року, укладеного між директором Дніпровського індустріального фахового коледжу в особі В. Лагуна та ОСОБА_1 для ОСОБА_3 виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги за спеціальністю «123 Комп`ютерна інженерія» за спеціалізацією «Обслуговування комп`ютерних систем і мереж». Термін надання послуги 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Загальна сума навчання становить 66 424 грн. Замовник сплачує не пізніше ніж за перший семестр до 15 липня 6 642,40 грн, не пізніше, ніж за другий семестр до 10 січня 9 963,60 грн /а.с.18-20/.

Зі засвідченої копії довідки № 166 від 30 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно навчається в Дніпровському індустріальному фаховому коледжі на першому курсі денного відділення з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року. Довідка видана для подання Кислянський ліцей Зайцівської сільської ради /а.с.21/.

Також судом досліджено надані позивачкою консультативні висновки спеціалістів дитячого невролога та дитячого кардіоревматолога КП «РМЦРЗ» ДОР № 2534 та № 2439 від 06 січня 2025 року щодо ОСОБА_3 /а.с.26, 27/, згідно з якими діагностовано наявність захворювань: G90.8Інші розлади вегетативної нервової системи на тлі ДСТ; 134.1 Пролапс мітрального клапана з недостатністю 1 ступеню. НК0. Вегетосудинна дисфункція із синкопальними станами, призначено рекомендації: консультація ортопеда, ендокринолога, кардіолога офтальмолога, ЕХОЕГ, доплер судин голови, шиї, ЕЕГ 1117-7596-1217-1529, тонгінал по 10 кр 3 рази на добу 2 міс, кардонат по 2 капс на добу 2 міс.; контроль ЕКГ, ехоКГ 1 раз на рік, профілактика простудних захворювань холтер ЕКГ планово кардонат по 1 к 2 р в день 1 місяць, омега 0-3 по 1 к 1 р в день 2-3 місяці, вітамін Д по 2000 Мо 1 р в день в осінньо-зимовий період, дозовані фізичні навантаження (ходьба, зарядка, плавання, велосипед), режим пиття води, 7564-7904-3686-0975.

Згідно з копіями чеків № 652080 та № 238769 від 06 січня 2025 року вартість медичних послуг з обстеження спеціалістів КП «РМЦРЗ» ДОР склала: 385 та 205 грн.

Позивачкою надано копії скріншотів з месенджеру про викуп в аптеках лікарських засобів: № 3031 2938 від 17 листопада 2024 року Смарт Омега Тінейджер капс. № 30 вартістю 297,17 грн; № 3032 9949 від 06 січня 2025 року Тонгінал кр.50 мл вартістю 489,34 грн, Кардонат капс. № 20 вартістю 816 грн; № 14255 0239 від 17 грудня 2024 року вітамін Д3+К2 30 мл вартістю 257,20 грн; № 87156 9681 від 06 січня 2025 року Фармазолін м`ята/евкаліпт спрей назал 1мг/мл 10 мл вартістю 121, 45 грн, Кардонат капс. № 20 вартістю 396,50 грн, риназал спрей назал 1 мг/мл 10 мл № 1 вартістю 95,55 грн /а.с.30, 31, 32, 33/.

Також, з наданих позивачкою у копіях:

фіскального чеку № t8U2dlPV16u від 24 березня 2023 року та Гарантійного зобов`язання вбачається придбання Хіаоmі Pad 5 6/128GD/Green (63808) вартістю 13 899,00 грн з гарантією (розширений сервіс) на суму 599,00 грн терміном дії /а.с.34, 35/;

видаткової накладної № 195780 від 05 жовтня 2023 року вбачається придбання універсальної батареї Baseus Bipow Pro 20000mAh вартістю 1 119,00 грн /а.с.36/;

видаткової накладної № 132565 від 07 липня 2024 року універсальна батарея Baseus Blade DD 20000mAh вартістю 2 998,00 грн, сумки Grand-X вартістю 499,00 грн /а.с.37/;

видаткової накладної № 5824 від 10 січня 2024 року та Гарантійного талону № 0000-005824 Хіаоmі Redmi Note 12 вартістю 6 199,00 грн з гарантією (розширений сервіс) на суму 399,00 грн /а.с.38, 39/;

Позивачкою надано роздруківку скріншоту зі сторінки мережі Інтернет (особистий кабінет) з історією покупок за 17 листопада 2024 року та за 05 жовтня 2024 року, копії скріншотів з месенджеру про замовлення в магазині за адресою Дніпро, Бульвар Європейський, 1Д: 05 жовтня 2024 року світшоту Staf ba logo XL вартістю 848 грн; трьох пар шкарпеток Staf на суму 162 грн /а.с.42-43/; 17 листопада 2024 року демісезонна куртка Staf ani black & red вартістю 1 220 грн /а.с.40, 41, 42-43/.

З наданої позивачкою роздруківки скріншоту зі сторінки мережі Інтернет (особистий кабінет) з історією покупок з доставкою /а.с.44-45/, копій скріншотів з месенджеру про замовлення в магазинах вбачається:

замовлення позивачкою 23 грудня 2023 року та доставку 02 січня 2024 року зимової парку Staf вартістю 2 590 грн, шапки Staf вартістю 230 грн, сумки через плече Staf вартістю 370 грн /а.с.53-54/; оплату вартості товару на суму 3 190,00 грн згідно з чеком 27 грудня 2023 року /а.с.52/;

замовлення позивачкою 23 травня та доставку 28 травня 2024 року рюкзаку Staf 21L вартістю 634,00 грн /а.с.47-48/; оплату вартості товару на суму 634,00 грн згідно з чеком 23 травня 2024 року /а.с.50/;

замовлення позивачкою 09 серпня 2024 року та доставку 09 серпня 2024 року трьох пар шкарпеток Staf загальною вартістю 171 грн, кросівок Staf вартістю 1 750,00 грн, сумки через плече Staf вартістю 380,00 грн /а.с.47-48, 49/; оплату вартості замовлення на суму 2301,00 грн 10 серпня 2024 року згідно з чеком /а.с.46/; оплата вартості доставки на суму 208,00 грн /а.с.49/.

З роздруківки скріншоту доставки замовлення № R452965252від 09 серпня 2024 року /а.с.55/, копії скріншотів з месенджеру про замовлення в магазині /а.с.56-57/ вбачається замовлення та доставка товару у виді лонгслів BASIC вартістю 745 грн, гаманцю вартістю 285 грн.

З копії рахунку-фактури № 6622985*96*24*3*727160 від 03 травня 2024 року м. Гданськ /а.с.56/, скріншотів з месенджеру про замовлення /а.с.57-58/ вбачається замовлення позивачкою товару: піжамного комплекту вартістю 449 грн; кросівок вартістю 674 грн; шльопанців вартістю 251 грн; трикотажного джогеру вартістю 251 грн; світшоту на блискавці вартістю 449 грн; шортів вартістю 251 грн /а.с.56/.

З наданих відповідачем роздруківок квитанцій АТ «Універсал Банк» вбачається перерахування ОСОБА_2 на картку № НОМЕР_5 з призначенням платежу переказ особистих коштів: 31 травня 2025 року 300 грн /а.с.87/; 11 березня 2025 року 300,00 грн /а.с.88/; 04 січня 2025 року 200,00 грн /а.с.89/; 15 січня 2025 року 300 грн /а.с.90/; 01 липня 2025 року 500,00 грн /а.с.91/; 13 лютого 2025 року 200,00 грн /а.с.92/; 01 березня 2025 року 600 грн /а.с.93/; 31 грудня 2024 року 500,00 грн /а.с.94/; 19 грудня 2024 року 250,00 грн /а.с.95/; 11 квітня 2025 року 200,00 грн /а.с.96/; 26 березня 205 року 190,00 грн /а.с.98/; 01 травня 2025 року 300 грн /а.с.99/; 02 лютого 2025 року 300 грн /а.с.100/; 31 травня 2025 року 300 грн /а.с.101/; 18 січня 2025 року 200 грн /а.с.102/.

Відповідно до відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої спеціалістом відділу ЦНАП № 5 21 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 разом з ОСОБА_2 /а.с.136/.

З платіжної інструкції № 70 від 16 січня 2025 року вбачається перерахування ОСОБА_3 на рахунок отримувача з кодом НОМЕР_6 № НОМЕР_7 300 грн з призначенням платежу переказ коштів на картку НОМЕР_8 /а.с.103/.

З квитанції № 26 вбачається переказ Щербиною В. О. на рахунок отримувача з кодом НОМЕР_6 № НОМЕР_9 1 000 грн з призначенням платежу переказ коштів на картку НОМЕР_8 /а.с.104/.

Судом досліджено роздруківку з пенсійної справи ОСОБА_3 про перерахунок пенсії 25 лютого 2025 року /а.с.105/, з якої вбачається перебування ОСОБА_3 на обліку Новомосковського ОУ ПФУ, як пенсіонерки за віком та призначення їй пенсії у розмірі 1678,85 грн /а.с.105/.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За ч. 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Так, з наданої відповідачем роздруківки платіжних інструкцій вбачається перерахування коштів з призначенням платежу переказ власних коштів ОСОБА_6 на рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_10 02 квітня 2024 року у розмірі 500,00 грн /а.с.112/. Водночас, суду не доведено відношення особи ОСОБА_6 до цієї справи, наявність або відсутність її родинного зв`язку з відповідачем, на якому той наполягає. Відтак, суд висновує про неналежність цього доказу, як такого, що не містить інформації про предмет доказування.

Також, судом досліджено копії довідки КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» від 20 вересня 2023 року /а.с.130/; консультативного висновку спеціаліста КП «Новомосковська ЦРЛІЛ» від 28 грудня 2023 року /а.с.131/; виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № А 2290 КП «Дніпропетровська ОКЛ імені Мечнікова» від 29 березня 2022 року /а.с.132/; копії рентгенологічного дослідження /а.с.127-129/; виписки з амбулаторної карти форми № 025/о ОСОБА_2 /а.с.134-135/, медичної карти стаціонарного хворого № 402 від 25 січня 2019 року ДУ «УДНДІ МСПІ» Щербини В. О. /а.с.133/. Водночас, в зв`язку з не засвідченням копій, поданих суду підписом особи, яка засвідчує копії, дати засвідчення суд вважає подані докази недостовірними у цій справі та не аналізує їх.

Також судом досліджено роздруківки з месенджеру про переказ на картку 300 та 200 грн /а.с.86,97/, з яких неможливо встановити як відправника, так і отримувача переказу, відомостей про успішність операції з переказу, у зв`язку з чим ці докази суд вважає неналежними та такими, що не містять інформації про предмет доказування.

Крім того, згідно з наданої відповідачем роздруківки відомостей про рух коштів на рахунку вбачається перерахування у період з 10 серпня 2021 року по 31 грудня 2023 року суми в розмірі 15 700,01 грн на користь адресатів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Водночас, вказаний доказ є неналежним у цій справі, оскільки не містить відомостей про розрахункові рахунки, з яких та на який перераховувалися кошти, реквізити отримувача та платника /а.с.113-126/.

Таким чином, заяви по суті справ свідчать про наявність спору між позивачкою та відповідачем щодо стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на період навчання ОСОБА_3 з 01 вересня 2024 року до 30 червня 2028 року та додаткових витрат, викликаних особливими обставинами в сумі 33 367,00 грн понесених позивачкою за 2023 2025 роки.

При цьому суд ураховує, що фактично, обґрунтовуючи позов щодо стягнення аліментів позивачка посилається на обставини для збільшення розміру аліментів, визначених заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року у справі № 191/2351/19, обґрунтовуючи їх навчанням дитини та потребою у стягненні коштів на таке навчання та вказуючи про стягнення аліментів на повнолітнього сина. При цьому, в правове обґрунтування позову посилається на норми ст. 199, 200 СК України.

Вирішуючи позов у частині аліментів суд ураховує таке.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання обов`язку з утримання сина, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно з висновком про застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 405/8423/16-ц:

«Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей. Більш того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків і залежить від умови можливості надавати матеріальну допомогу.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом із тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного окремого від аліментних зобов`язань обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.».

Відносно цієї справи суд ураховує, що дитина, на утримання якої позивачка просить стягнути аліменти не є повнолітньою, досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Нормами СК України не передбачено окремого виду стягнення аліментів, додаткових до визначених ст. 180 СК України (утримання дитини до досягнення нею повноліття) на неповнолітню дитину за умови її навчання. Встановлення ж аліментів на навчання повнолітнього сина за два роки до досягнення ним повноліття є неприпустимим з огляду на неможливість встановлення обставин щодо того, чи буде син сторін навчатися на період досягнення повноліття, чи буде мати відповідач можливість сплачувати такі аліменти. Тобто застосування положень ст. 199-200 СК України до даних правовідносин є недопустимим через недосягнення сином сторін повноліття на момент розгляду справи й такий позов є передчасним.

Відтак, суд, аналізуючи загальний зміст позовної заяви та приймаючи до уваги мотивування позову, розцінює заявлені позивачкою позовні вимоги, як вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначених рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року у справі № 191/2351/19.

Вирішуючи вимоги про збільшення розміру аліментів, суд висновує таке.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, сімейний стан чи стан її здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Разом із тим, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням.

Також, за ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Позивачка, обґрунтовуючи необхідність збільшення розміру аліментів посилається на зміну прожиткового мінімуму та навчання дитини.

Водночас, за ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Доказів на підтвердження того, що погіршилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я позивачки, або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я відповідача позивачкою не подано.

Посилання позивачки на понесення нею витрат на навчання неповнолітньої дитини може бути правовою підставою для позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей) в порядку, визначеному ст. 185 СК України, а не підставою для перегляду його розміру. Посилання на зміну розміру прожиткового мінімуму з огляду на обрання позивачкою способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка в силу закону підлягає щорічній індексації, не є підставою для зміни розміру визначених судом аліментів.

Так, відповідно до висновків з питань застосування норм права, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. Відповідно збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку аліментів.

Окрім того, позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що у відповідача змінився матеріальний стан, який дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у частині збільшення розміру аліментів.

При цьому суд звертає увагу позивачки на те, що належним доказом понесення витрат на навчання, окрім іншого, є докази, що підтверджують фактично понесені матеріальні витрати (квитанції, платіжні доручення, фіскальні чеки, інші платіжні документи), які, відносно цієї справи, у матеріалах відсутні. Самі по собі договори можуть свідчити про наявність підстав для фінансування додаткових витрат на дитину наперед, однак такі позовні вимоги позивачкою не заявлено та їх задоволення буде порушення правил диспозитивності.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 50 відсотків від суми 66 734,00 грн додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою), суд висновує таке.

Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір`ю.

В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджені аліменти на дитину, зобов`язаний брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ці положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10 травня 2018 року у справі № 61-15690св18.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено вище, додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком їх здібностей, необхідністю лікування, тощо), про які йдеться у позовній заяві, стягуються не шляхом збільшення розміру аліментів, а шляхом подання окремої вимоги про їх стягнення.

Суд ураховує, що у цій справі позивачкою доведено понесення нею додаткових витрат на дитину:

на підтримання здоров`я з огляду на висновки спеціалістів із встановленими діагнозами, у межах рекомендацій яких позивачкою придбано лікарські засоби та оплачено вартість досліджень на суму 2 963,23 грн (385,00 + 205,00 +297,17+1305,36+257,20+613,50);

на розвиток особистих здібностей дитини, з огляду на загальновідомі факти воєнного стану в Україні, запровадження дистанційного навчання та наявності відключень електроенергії з огляду на стан енергосистеми, зумовлений ракетними обстрілами території України військами держави агресора, у межах придбаних засобів для навчання, у виді товарів: Хіаоmі Pad 5 6/128GD/Green (63808) вартістю 13 899,00 грн; універсальної батареї Baseus Bipow Pro 20000mAh вартістю 1 119,00 грн; універсальна батарея Baseus Blade DD 20000mAh вартістю 2 998,00 грн; Хіаоmі Redmi Note 12 вартістю 6 199,00 грн, загалом на суму 24 215,00 грн.

При цьому, суд не може врахувати, як додаткові витрати на дитину, вартість придбаних позивачкою гарантії (розширений сервіс) на суму 599,00 грн, сумки Grand-X вартістю 499,00 грн; гарантії (розширений сервіс) на суму 399,00 грн, оскільки доказів відношення необхідності придбання таких для розвитку особливих здібностей ОСОБА_3 суду не доведено.

Також, не є додатковими витратами, викликаними особливими обставинами придбані позивачкою одяг, взуття та сумки, перелік яких викладено судом вище, оскільки такі витрати охоплюються витратами, врахованими при призначенні розміру аліментів, а доказів на підтвердження особливих обставин, які були підставами для їх придбання суду не доведено.

Аналізуючи заперечення відповідача проти позову та надані ним на підтвердження заперечень докази суд зазначає таке.

Доводи ОСОБА_2 про наявність на його утриманні матері жодним чином не підтверджені з огляду на отримання нею пенсії. Сам лише факт проживання з матір`ю за однією адресою не вказує на таке утримання.

Аргументи про те, що розмір доходу не дозволяє відповідачеві приймати участь у додаткових витратах на утримання сина також не підтверджені доказами, якими є відомості про розмір доходу, про непрацездатність, тощо.

Посилання відповідача на перерахування ним коштів на дитину, з огляду на призначення платежів, указаних у наданих ним платіжних дорученнях, не підтверджує його участь саме в додаткових витратах, зумовлених станом здоров`я, розвитком особливих здібностей сина ОСОБА_13 та з огляду на обов`язок сплачувати аліменти. Перерахування ОСОБА_6 та ОСОБА_3 коштів також не вказує на виконання такого обов`язку.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, їх достатність, взаємозв`язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають зі встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд висновує про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Крім того, доказів на підтвердження стану здоров`я, який би унеможливлював отримання відповідачем доходу, неможливості його працевлаштування для утримання сина та забезпечення його творчих здібностей, належного стану здоров`я матеріали справи не містять.

Відтак, позов у частині стягнення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами підлягає частковому задоволенню на суму 13 589,12 грн ((24 215 + 2963,23) /2), оскільки в цій частині позивачкою доведено необхідність понесених нею додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (хворобою та розвитком здібностей дитини). В іншій частині позову належить відмовити.

При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат, суд ураховує, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, просила стягнути судові витрати з відповідача. Водночас, за п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину. Відтак, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, ураховуючи сплату позивачкою судового збору, суму, на яку задоволено позов, 1% від якої є меншим за мінімальний розмір судового збору, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 13 589 (тринадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 12 копійок.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 18 серпня 2025 року.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Д. О. Парфьонов