Справа № 352/1819/25
Провадження № 2-з/352/11/25
УХВАЛА

06 серпня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області Олійник М.Ю. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Пленюк Мар`яни Дмитрівни про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

05 серпня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пленюк М.Д. звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на :

-накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0774 га, кадастровий номер :02:034:0127, цільове призначення для особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 листопада 2023 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Чіпко І.П., Івано Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області, Витяг з державного реєстру речових прав сформовано за № 353258637, від 06.11.2023 року. Земельна ділянка розташована за адресою Україна, Івано-Франківська область, Івано Франківський район, село Драгомирчани, урочище «Березники»;

-накласти арешт на земельну ділянку площею 0,1292 га, кадастровий номер :02:034:0128, цільове призначення для особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 листопада 2023 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Чіпко І.П., Івано Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області, Витяг з державного реєстру речових прав сформовано за №353255349, від 06.11.2023 року. Земельна ділянка розташована за адресою Україна, Івано-Франківська область, Івано Франківський район, село Драгомирчани, урочище «Березники».

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 29.07.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі сторони придбали: земельну ділянку площею 0,0774 га, кадастровий номер :02:034:0127, цільове призначення для особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 листопада 2023 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Чіпко І.П., Івано Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області, Витяг з державного реєстру речових прав сформовано за № 353258637, від 06.11.2023 року. Земельна ділянка розташована за адресою Івано-Франківська область, Івано Франківський район, село Драгомирчани, урочище «Березники»; земельну ділянку площею 0,1292 га, кадастровий номер :02:034:0128, цільове призначення для особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 листопада 2023 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Чіпко І.П., Івано Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області, Витяг з державного реєстру речових прав сформовано за №353255349, від 06.11.2023 року. Земельна ділянка розташована за адресою Івано-Франківська область, Івано Франківський район, село Драгомирчани, урочище «Березники»; автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, VIN код НОМЕР_1 , колір чорний, тип кузова універсал легковий. Автомобіль був придбаний на підставі договору купівлі-продажу 22 липня 2023 року, номерний знак НОМЕР_2 . 24 вересня 2024 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано. Свідоцтво про розірвання шлюбу видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Серія НОМЕР_3 від 24.09.2024 року.

На початку липня 2025 року заявниці стало відомо, що ОСОБА_3 продав автомобіль третім особам без її згоди. Згодом вона дізналася, що 28 листопада 2024 року автомобіль повторно був перереєстрований уже на третього власника та змінено номерні знаки на НОМЕР_4 . Враховуючи такі незаконні дії з боку її колишнього чоловіка, а також те, що ОСОБА_3 може без її згоди вчинити різного роду укладення правочинів на даний час існують ризики щодо відчуження вищенаведених земельних ділянок.

Сторони не можуть в позасудовому порядку врегулювати питання поділу спільного сумісного майна подружжя, тому виникла необхідність у вирішенні питання у судовому порядку.

Враховуючи те, що виникає спір про поділ спільного сумісного майна подружжя є підставою щодо забезпечення даного позову, оскільки це забезпечить збалансованість інтересів сторін у справі, гарантуватиме справедливу сатисфакцію, та водночас не порушить інтереси інших осіб, оскільки існує можливість відчуження майна третім особам без відома заявника, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору, якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч. 1 до 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 до 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України, суд може залежно від обставин справи забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, суд погоджується із доводами заявника, викладеними в заяві, і вважає, що за наявності підтвердження належності майна відповідачу, застосування заходів забезпечення позову унеможливить подальшу зміну власника зазначеного майна до закінчення розгляду справи, а вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту майна не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки є тимчасовим обмеженням права розпоряджатися ним.

Водночас, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з принципу співмірності, суд враховує, що позивач може претендувати лише половину майна, що є спільною сумісною власністю, тому накладенні арешту можливе лише на частину відповідного майна.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що є достатні підстави, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а тому заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150,151, 153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Пленюк Мар`яни Дмитрівни про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити частково.

Накласти арешт на частину земельної ділянки площею 0,0774 га, кадастровий номер :02:034:0127, цільове призначення для особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 листопада 2023 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Чіпко І.П., Івано Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області, Витяг з державного реєстру речових прав сформовано за № 353258637, від 06.11.2023 року. Земельна ділянка розташована за адресою Україна, Івано-Франківська область, Івано Франківський район, село Драгомирчани, урочище «Березники»;

Накласти арешт на частину земельної ділянки площею 0,1292 га, кадастровий номер :02:034:0128, цільове призначення для особистого селянського господарства на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 листопада 2023 року, який зареєстрований приватним нотаріусом Чіпко І.П., Івано Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області, Витяг з державного реєстру речових прав сформовано за №353255349, від 06.11.2023 року. Земельна ділянка розташована за адресою Україна, Івано-Франківська область, Івано Франківський район, село Драгомирчани, урочище «Березники».

Копію ухвали направити заявнику та особам, яких стосуються заходи забезпечення позову - для виконання.

Суд роз`яснює, що у відповідності до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Згідно до ч. 13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:

1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;

2) повернення позовної заяви;

3) відмови у відкритті провадження у справі.

Ухвала підлягає до негайного виконання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Суддя Максим ОЛІЙНИК