Номер провадження: 22-ц/813/391/25
Справа № 507/46/23
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О. В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Христюк Юрій Георгійович,

про проведення судової почеркознавчої експертизи у справі за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Пілюк Руслан Валерійович,

на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 березня 2023 року

за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Король» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним вище позовом у якому просила розірвати договір оренди землі укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Король», стягнути з фермерського господарства «Король» на її користь 11 166 грн орендної плати, а також судові витрати в сумі 2147, 20 грн, посилаючись на систематичну несплату ФГ «Король» орендної плати.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 24 березня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У апеляційній скарзі Суховерхова М.С., посилаючись, зокрема, на те, що суд помилково вважав встановленими обставини щодо отримання ОСОБА_2 орендної плати у розмірі 150 тис. грн, просить скасувати рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 березня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

01 липня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Христюк Ю.Г., звернулась до суду із клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на вирішення якої поставити наступні запитання:

1. Чи належить рукописний підпис на Відомостях на виплату орендної плати з 2017 по 2026, з 2027 по 2036, з 2037 по 2046, з 2047 по 2056, з 2057 по 2065 роки та видатковому касовому ордері від 26.12.2016 року самому ОСОБА_2 ?

2.Чи виконано рукописні підписи від імені ОСОБА_2 на Відомостях на виплату орендної плати з 2017 по 2026, з 2027 по 2036, з 2037 по 2046, з 2047 по 2056, з 2057 по 2065 роки та видатковому касовому ордері від 26.12.2016 року ним ОСОБА_2 , чи іншою особою?

Витребувати у ФК «Король» оригінали вказаних документів, а саме відомості на виплату орендної плати з 2017 по 2026, з 2027 по 2036, з 2037 по 2046, з 2047 по 2056, з 2057 по 2065 роки та видатковий касовий ордері від 26.12.2016 року.

Необхідність призначення у справі вказаної експертизи виникла після ознайомлення представника позивачки із матеріалами справи 01.04.2024 року.

У судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_1 - адвокат Христюк Ю.Г., підтримав вказане клопотання, просив таке задовольнити.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши представника скаржниці ОСОБА_1 - адвоката Христюк Ю.Г за вказаним вище клопотанням, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 зазначено, що дослідження нових доказів провадиться, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала й не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їх подання до суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини для їх неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені частиною 1 статтею 367 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (ч. 1 ст. 103 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, відомості на виплату орендної плати з 2017 по 2026, з 2027 по 2036, з 2037 по 2046, з 2047 по 2056, з 2057 по 2065 роки та видатковий касовий ордер від 26.12.2016 року було долучено відповідачем ФГ «Король» до поданого до суду відзиву на позовну заяву 16.02.2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Пілюк Р.В. приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Так, 02 березня 2023 року у судовому засіданні представники сторін брали участь у розгляді справи, тобто скористалися своїми процесуальними правами, зокрема надати пояснення по суті спору, заявити відповідні клопотання, крім того судом було досліджено надані відповідачем письмові докази: вказані вище відомості на виплату орендної плати та видатковий касовий ордер.

Вказане свідчить про те, що позивачка була обізнана про те, що в матеріалах справи містяться подані стороною відповідача докази на спростування обставин, якими обґрунтовується позов, та не була позбавлена можливості заявляти відповідні клопотання про призначення у справі експертизи та користуватися іншими процесуальними правами, передбаченими ЦПК України.

Проте, під час розгляду справи судом першої інстанції ані позивачка, ані її представник із клопотаннями про призначення у справі експертизи не зверталися, не заявлялось таке і під час подання апеляційної скарги на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 24 березня 2023 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями статті 44 цього Кодексу повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Отже, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Норми ЦПК України надають детальну регламентацію строків подання доказів, що, об`єктивно, мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року (справа №757/1782/18) вказується, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Апеляційний суд зауважує, що при призначенні експертизи за клопотанням однієї із сторін спору, саме така сторона має вживати своєчасні та належні дії щодо забезпечення проведення експертизи.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18 звернув увагу, що зазначена законодавча регламентація відповідає процедурі повного розкриття доказів (discovery). По суті зазначені норми спрямовані на зміщення акценту зі стадії розгляду справи по суті на стадію підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи у розумні строки. Зазначене свідчить про посилення ролі підготовчого провадження у структурі загального позовного провадження цивільного судочинства в Україні.

Випадки дослідження апеляційним судом нових доказів можуть бути, зокрема, наступними: докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, не знала і не могла знати про їх існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції і учасник процесу знав про них, однак з об`єктивних причин (не залежних від нього) не міг надати їх до суду; суд першої інстанції помилково виключив із судового розгляду надані учасником процесу докази, що могли мати значення для справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, коли їх подання суду для нього становило певні труднощі тощо); наявні інші поважні причини їх ненадання до суду першої інстанції, де відсутні умисел чи недбалість особи, яка їх подає, або вони не досліджені цим судом внаслідок інших процесуальних порушень.

Зазначена судова практика є сталою й незмінною в Касаційному цивільному суді у складі Верховного Суду (постанови: від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, провадження № 61-13405св18; від 31 липня 2019 року у справі № 753/11963/15-ц, провадження № 61-27369св18, від 14 грудня 2022 року у справі № 521/574/22, провадження № 61-9422св22 та інші).

Клопотання про призначення експертизи не містить посилань на причини, які б перешкоджали позивачці у визначений ЦПК України строк подати до суду клопотання про призначення експертизи під час розгляду справи в суді першої інстанції, та не надано доказів неможливості звернення із таким клопотанням з причин, що об`єктивно від неї не залежали.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Христюк Ю.Г., про призначення судової почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 43, 103, 367 ЦПК України

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Христюк Юрій Георгійович, про проведення судової почеркознавчої експертизи.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 04 липня 2025 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова