Справа № 756/3151/25
Провадження № 2/756/2988/25
оболонський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

15 серпня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Пегети І.Е.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив:

- зняти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 та зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до реєстраційного номера обтяження 4385899, дата реєстрації 22.01.2007, реєстратор - двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, підстава - постанова АК№440774, 1170/18 від 19.01.2007, ДВС Оболонського району м. Києва;.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що на підставі договору дарування від 28.07.2005, посвідченого державним нотаріусом та зареєстрованого, він є власником квартири АДРЕСА_2 . Позивач зауважив, що у 2023 він вирішив продати квартиру й надав матері відповідну довіреність для вчинення дій. Однак під час звернення до нотаріальної контори позивачу стало відомо про накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_2 , на підставі постанови ДВС Оболонського району м. Києва від 19.01.2007 щодо стягнення на користь відповідача боргу у сумі 7292 грн.

Позивач зазначив, що рішенням суду у 2006 з його матері було стягнуто компенсацію, яка була виплачена повністю. Однак, за інформацією відділу державної виконавчої служби, зараз встановити наявність активного виконавчого провадження щодо винесення постанови про арешт неможливо, оскільки матеріали справи знищені за строком зберігання.

Позивач зазначає, що цей арешт обмежує його право власності та перешкоджає розпоряджатися майном. Позивач наголосив, що наявність тривалого арешту за відсутності виконавчого провадження є порушенням його прав як власника.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2025 року відкрито провадження у справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, було надано строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явку представника не забезпечив.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники третіх осіб Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), Двадцять першої київської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлялися належним чином.

Третя особа ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що на підставі договору дарування від 28.07.2005, посвідченого нотаріусом двадцять першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 1-2966, ОСОБА_5 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування та витягом з Державного реєстру правочинів.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені ОСОБА_5 змінив прізвище на ОСОБА_3 .

Згідно з копією довіреності, у травні 2023 року позивач надав довіреність ОСОБА_2 для здійснення дій щодо продажу квартири.

Як вбачається з копії постанови ДВС Оболонського району м. Києва від 19.01.2007, у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа №2-244 від 11.09.2006 про стягнення на користь ОСОБА_4 суми 7292 грн, державним виконавцем накладено арешт на все майно ОСОБА_6 та заборонено його відчуження.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що арешт зареєстровано 22.01.2007 за реєстраційним номером обтяження 4385899, реєстратором є двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, підставою обтяження є «постанова, АК№440774, 1170/18, 19.01.2007, ДВС Оболонського району м. Києва», адресою нерухомого майна є квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією листа Оболонського відділу державної виконавчої служби у м. Києві, наразі відсутня можливість встановити відомості про чинне виконавче провадження щодо арешту, оскільки відповідні матеріали були знищені за строком зберігання.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частини 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначають коло підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а також передбачають, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Суд враховує, що у позивача відсутня можливість захистити своє порушене право шляхом оскарження дій державного виконавця, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені.

Накладена заборона відчуження, впродовж тривалого часу за відсутності виконавчого провадження, порушує право позивача на вільне користування майном, зокрема, існування на даний час підстав для такого обтяження судом не встановлено, позивач позбавлений можливості захистити свої права в інший спосіб.

Вимога позивача, що ґрунтується на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Таким чином, арешт, накладений на квартиру позивача, порушує його права як власника, підстав для його застосування судом не встановлено, а тому наявні підстави його зняття.

Разом з тим, позовні вимоги передбачають зняття арешту зі всього майна ОСОБА_2 , тобто іншої особи, яка має можливість захистити свої права самостійно, а тому суд задовольняє позовні вимоги виключно в частині, яка безпосередньо стосується прав позивача як власника - щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), Двадцять перша київська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , про зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця від 19 січня 2007 року (реєстраційний номер обтяження 4385899, дата реєстрації 22.01.2007, реєстратор - двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, підстава - постанова АК№440774, 1170/18 від 19.01.2007, ДВС Оболонського району м. Києва).

В решті позовних вимог відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа 1: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ), , адреса: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, буд. 2-Д.

Третя особа 2: Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, , адреса: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 11.

Третя особа 3: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Оболонським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Київського апеляційного суду Києва шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Андрій ПУКАЛО