Справа № 758/5744/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії приватного виконавця у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» (надалі за текстом - первісний позивач) до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (надалі за текстом - співвідповідачі), про стягнення заборгованості.

06.03.2025 до суду від Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (надалі за текстом - скаржник, стягувач) надійшла скарга на дії приватного виконавця - Щербакова Ігоря Миколайовича (надалі за текстом - приватний виконавець), для розгляду якої було призначено судове засідання.

У судовому засіданні взяли участь представники позивача та приватного виконавця.

Заслухавши пояснення та розглянувши скаргу, суд дійшов до висновку про наступне.

Скаржник просить суд визнати незаконність дій приватного виконавця під час винесення постанови ВП N?56718253 від 07.02.2025 року про повернення виконавчого документу стягувачу (надалі за текстом - спірна постанова); скасувати спірну постанову та зобов?язати приватного виконавця винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами Закону, а саме: зазначити залишок нестягнутої заборгованості у доларах США, як то зазначено у виконавчому документі.

У відповідності до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12.10.2015 у справі № 758/5744/15-ц (суддя Сербіна Н.Г.) позов задоволено частково.

27.04.2016 судом видано Виконавчий лист на виконання Рішення від 12.10.2015.

Ухвалою суду від 18.03.2020 (суддя Васильченко О.В.). замінено сторону стягувача у виконавчих листах № 758/5744/15-ц замість Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Ухвалою суду від 11.12.2023 (суддя Ларіонова Н.М.). замінено вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (надалі за текстом -позивач).

07.02.2025 приватним виконавцем прийнято спірну, за змістом якої постановлено повернути виконавчий лист від 27.04.2016

Так, у спірній постанові викладено, зокрема, наступне.

06.02,2025 від стягувача надійшла заява за вх. №101 від 06.02.2025 про повернення виконавчого документу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

Станом на 28.12.2023 року залишок заборгованості складає 1 815 269,06 гри. Кошти за даним ВП не стягувались та не розподілялись.

Виконавчий документ: Виконавчий лист № 758/5744/15-ц виданий 27.04.2016; документ видав: Подільський районний суд м. Києва, суддя Сербіна Н.Г.; Стягнути, солідарно, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 79177,39 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1815269,06 грн.

У Виконавчому листі від 27.04.2016 у відмітці вказано, що кошти не стягувались.

Відповідно до ч.1 ч. 4 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Про повернення стягувану виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами.

Гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця (абз. 1 та 2, п. 22, розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень).

Суд зазначає, що у рішенні суду та виконавчому листі вказано суму у іноземній валюті та її гривневий еквівалент.

Також, скаржником (стягувачем) не надано доказів, що відбулось стягнення грошових сум за виконавчим листом.

При цьому, судом встановлено, що у виконавчому листі міститься відмітка про те, що стягнення не відбулось.

Поруч з цим, скаржником не наведено нормативного обгрунтування щодо обов`язку приватного виконавця зазначити саме у спірній постанові суму стягнення у гривневому еквіваленті до іноземної валюти, в той час, як відомості про стягувані суми містяться у рішенні суду та виконавчому листі.

Отже, приватний виконавець діяв у встановлений законом спосіб.

Відтак, враховуючи викладене вище, суд залишає скаргу без задоволення.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 451 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 43, 175-177, 183, 185, 260, 447 та 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії приватного виконавця - залишити без задоволення;

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ.В. Гребенюк