Провадження № 2/742/1144/25
Єдиний унікальний № 742/1901/25
23 липня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Короткої А.О.,
при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Денисенко Сергій Вікторович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП, -
Адвокатом Денисенком С.В. подано до суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом внаслідок ДТП.
Крім того, заявив вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на його користь судових витрат та їх попередній розмір, які позивач має понести у зв`язку із підготовкою та поданням позову, що становить 10 000,00 грн, який складається із фіксованої суми витрат на правничу допомогу адвоката на цій стадії. Орієнтовний розмір додаткових витрат, які можуть бути додатково понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, залежатиме від кількості судових засідань та додатково підготовлених документів і розраховуватиметься із розрахунку 2000 грн. за кожне судове засідання та 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного на день здійснення розрахунку, за кожну годину часу, витраченого на складання процесуальних та інших документів, пов`язаних із розглядом даної справи. Докази щодо розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи будуть додатково подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте останнім завчасно була подана до суду заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та вчасно, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причини неявки в судове засідання.
Представник третьої особи до суду теж не з`явився, але належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Зі згоди сторони позивача, суд на підставі наявних в справі доказів ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
У справі встановлено, що 11 жовтня 2020 року близько 09 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки "Mercedes-benz Sprinter 312D", p.н. НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною автодороги Т2524 Прилуки-Ічня в напрямку м. Ічня Прилуцького району, здійснюючи виїзд з другорядної дороги, яка веде з м. Прилуки на проїзну частину головної автодороги Н07 Київ-Суми-Юнаківка, яка пролягає в межах Прилуцького району, зіткнувся з автомобілем марки «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався проїжджою частиною головної автодороги Н07 у напрямку м. Суми. У результаті ДТП пасажир автомобіля марки «RENAULT DUSTER», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.
27 серпня 2023 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК -України (а.с. 17-18).
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2023 року у справі №742/4684/23 (провадження 1-кп/742/458/23) ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України (а.с.21-22).
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При цьому суд бере до уваги, що у кримінальній справі з`ясовуються обставини скоєння ДТП та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а тому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не має права перевіряти обставини ДТП і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до цієї ДТП.
Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування.
На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки "Mercedes-benz Sprinter 312D", p.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом №AO/4036443. Згідно із страховим полісом страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 260 000 грн із нульовою франшизою і саме в такому розмірі страховик за рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2024 року, яке залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року, виплатив позивачу страхове відшкодування (а.п.23-32).
Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Ліміт відповідальності страховика за завдану потерпілому моральну шкоду встановлений ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Таким чином, цивільно-правова відповідальність винної особи, яка застрахувала свою відповідальність, та страховика розмежована вказаними нормами цивільного кодексу та спеціального закону.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана шкода здоров`ю, пов`язана з лікуванням, з тимчасовою втратою працездатності, зі стійкою втратою працездатності та моральна шкода, завдана ушкодженням здоров`я.
У зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень позивач перебував на лікуванні у КНП «Прилуцька ЦРЛ» та КНП «Чернігівська обласна лікарня» загалом протягом 197 днів, що підтверджується виписками з медичних карт стаціонарного та амбулаторного -хворого (а.п.7-11).
Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ №875661 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.01.2021 року встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, на строк до 01.02.2022 року. Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №561533 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.02.2022 року встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, на строк до 01.03.2023 року. Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №447517 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.03.2023 року встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво, на строк до 01.04.2024 року (а.с.13).
Згідно абз.1,3 п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені у цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Згідно ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю.
Згідно довідки ТОВ «Наташа Агро» від 26.12.2023 за №12/06-1980, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складала 506,76 грн.(а.п.16)
Відповідно до п.26.1 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.
Згідно ч.1 ст.1195 ЦК визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Відповідно до ч.1 ст. 1197 ЦК України розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерплим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 вересня 2020 року розмір мінімальної заробітної плати становив 5000 грн.
П`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати складає 25 000 грн.
Ступінь втрати професійної працездатності позивача з 29.01.2021 по 31.01.2022 складав 60%, з 01.02.2022 по 28.02.2023 -50%, з 01.03.2023 по 31.03.2024 - 35%, з 01.04.2024 по 01.05.2025-25%(а.п.14-15).
Таким чином загальний розмір відшкодування шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, з 29.01.2021 по 01.05.2025 складає 545 201,61 грн. (за 29-31.01.2021 - 1 451,61 грн. + 25 000 грн.*12міс.*60% + 25 000 грн.*13міс.*50%+25 000 грн.*13міс.*35%+25 000 грн.*14міс.*25% = 545 201,61 грн.).
Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Визначений розмір відшкодування моральної шкоди, що виплачена страховиком, складає 27 456,03 грн. (38 986,07 + 69 932,88 + 440 201,61)*5% = 27 456,03).
Щодо стягнення моральної шкоди суд прийшов до наступного.
За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру право порушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, відповідно доп.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі не законними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з частиною 2 пункту 5 Постанови, доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Матеріалами справи встановлено, що внаслідок дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, завданих каліцтвом, яке настало внаслідок ДТП, винною в яких є відповідач по справі.
Позивач просив відшкодувати моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн., і виходячи із засад розумності та справедливості суд дійшов висновку про те, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача має становити 200 000,00 грн, оскільки саме такий розмір шкоди є достатнім для компенсації моральних страждань позивача, які трапилися після ДТП, оскільки протилежне документально не підтверджене та не доведене допустимими доказами по справі.
Згідно зі ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно зі ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Тож, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, суд дійшов єдиного можливого висновку про наявність правових підстав для беззаперечного задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки розмір шкоди, заподіяної йому відповідачем внаслідок ДТП, яка мала місце 11.10.2020 року, становить 881 576,59 грн, але фактично страховою компанією йому було відшкодовано лише 260 000,00 грн, а тому різниця розміром 621 576,59 грн має бути сплачена позивачу винною особою, якою є у даному випадку відповідач ОСОБА_2 .
На підставі викладеного та ст.22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, керуючись ст.13, 81, 247, 258, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) заподіяну здоров`ю шкоду в сумі 421 576 (чотириста двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят шість) гривень 59 копійок та завдану моральну шкоду в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок, а всього - 621 576 (шістсот двадцять одна тисяча п`ятсот сімдесят шість) гривень 59 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 01.08.2025.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Анна КОРОТКА