Справа № 367/7584/25
Провадження №2-з/367/97/2025
УХВАЛА

Іменем України

04 серпня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Білогруд О.О.,

при секретарі Трофимчук С.М.,

представника заявниці адвоката Манько М.В.,

представника заінтересованої особи адвоката Півня К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпінь заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Кінащук Вікторія Сергіївна, ОСОБА_2 про витребування доказів до подання позовної заяви, -

установив:

адвокатом Манько М.П. в інтересах та від імені ОСОБА_3 подано заяву про витребування доказів, необхідних для оцінки наявності чи відсутності підстав для подання позову про захист спадкових прав. Заяву обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , 1962 року народження. За наявною інформацією 19.09.2023 ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Кінащук В.С. Заявниця ОСОБА_3 є дочкою померлого ОСОБА_3 , тобто є спадкоємицею першої черги за законом відповідно до статті 1261 ЦК України. Попри подання адвокатського запиту, нотаріус відмовила у наданні копії заповіту, а також пов`язаних документів, що позбавляє ОСОБА_3 можливості реалізувати своє право на спадкування та ефективний судовий захист. Без ознайомлення зі змістом заповіту неможливо сформулювати предмет і підстави позову та оцінити доцільність його подання. Покликаючись на положення частини шостої статті 84 ЦПК України, позицію Верховного Суду у постановах від 18.01.2022 у справі № 753/15527/21, від 20.10.2021 у справі № 235/5412/20, від 13.04.2022 у справі № 127/18415/21-21-ц, а також висновків, викладених у рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Golder v. United Kindom», просить зобов`язати приватного нотаріуса Кінащук В.С. надати такі документи: копію заповіту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого 19.09.2023 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Кінащук В.С. за реєстром № 1213; копію заяви спадкодавця про посвідчення заповіту; копію документа, що посвідчує особу спадкодавця на момент посвідчення заповіту; копію посвідчувального напису на заповіту, інформацію про видачу дубліката заповіту.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями указаний матеріл передано для розгляду судді Білогруд О.О.

До початку судового засідання 17.07.2025 до суду надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Півня К.В. про залучення у справі у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 . Клопотання обгрунтоване тим, що заявницею подано заяву про забезпечення позову шляхом витребування заповіту, яким ОСОБА_3 заповідав майно йому ОСОБА_2 . З огляду на викладене, клопотання задоволено, залучено в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , розгляд відкладено на 25.07.2025.

У засіданні 25.07.2025 представник заявниці адвокат Манько М.В. підтримав заяву, зазначив, що вказані у заяві документи його довірительці необхідні, оскільки вона має сумніви щодо законності заповіту яким її батько заповідав майно своєму брату, тому, в разі отримання запитуваних документів планує їх проаналізувати та вирішити питання щодо відповідного звернення до суду. У засіданні представник заінтересованої особи адвокат Півень К.В. зазначив, що він заперечує проти задоволення указаної заяви, оскільки запитувані документи містяться у спадковій справі, яка заведена після смерті ОСОБА_3 у Ірпінській державній нотаріальній конторі, доступ до якої має заявниця, оскільки як спадкоємець першої черги подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, також зауважив, що подана заява містить посилання на статтю 84 ЦПК України, що передбачає витребування судом доказів за клопотанням, яке подано одночасно з позовною заявою, а на разі до суду подано клопотання про витребування доказів до подачі позовної заяви, таке клопотання повинно відповідати статтям 116 117 ЦПК України. Засідання відкладено на 28.07.2025 за клопотанням представника заявника адвоката Манька М.В. з метою з`ясування відомостей, про які зазначив представник заінтересованої особи. У судовому засіданні 28.07.2025 за поданим клопотанням залучено представника заявниця ОСОБА_4 , а представником заявниці адвокатом Манько М.В. подано заяву про уточнення первісної заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Відкладено засідання з метою вручення копії уточненої заяви заінтересованим особам.

У судовому засіданні 30.07.2025 у прийнятті заяви про уточнення первісної заяви забезпечення доказів відмовлено. Представник заявниці підтримав первісну заяву, просив її задовольнити, звернув увагу, що посилання у заяві на статтю 84 ЦПК України є технічною помилкою. Метою звернення із заявою про забезпечення позову є отримання документів, які в подальшому можуть стати підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Заявниця, її представник ОСОБА_4 та заінтересовані особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Кінащук В.С. та ОСОБА_2 у засідання не з`явилися.Відповідно до частини третьої статті 118 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення доказів, тому суд вважає за можливе розглядати дану заяву за їх відсутності.

На підставі частини четвертої статті 259 ЦПК України оголошено перерву до 01.08.2025, яку у подальшому продовжено до 04.08.2025.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, судом враховується таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Останній є батьком заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Листом від 11.06.2025 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук В.С. покликаючись на положення статті 8 Закону України «Про нотаріат» відмовлено ОСОБА_3 у надання копії заповіту, виданого ОСОБА_3 , дубліката указаного заповіту та інших документів, пов`язаних з видачею заповіту.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 2, частини другої статті 13 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. Цей принцип полягає у тому, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Відповідно до частин першої та другої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (частина третя статті 116 ЦПК України).

Згідно вимог пунктів четвертого та п`ятого частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів, спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений. Тобто забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який використовується для їх збереження. Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Цивільним процесуальним кодексом України передбачені, як підстави та порядок витребування доказів (стаття 84 ЦПК України), так і забезпечення доказів, зокрема шляхом витребування доказів (статті 116 - 119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом одночасно з поданням позовної заяви. Справи щодо спадкування відповідно до положень частини четвертої статті 274 ЦПК України розглядаються у порядку загального позовного провадження, яке передбачає підготовче судове засідання в ході якого позивач вправі змінити, збільшити або зменшити позовні вимоги.

Водночас системний аналіз норм статей 116 та 117 ЦПК України дає підстави вважати, що необхідність забезпечення доказів виникає, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.11.2019 у справі №401/1824/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18.

Як вбачається зі змісту заяви представником заявника ставиться питання про витребування доказу, хоча поняття «витребування» та «забезпечення» доказів не є тотожними, крім того, представником заявника не надано доказів, які б вказували на існування реальної загрози неможливості чи утруднення збирання чи подання доказів, відсутнє обґрунтування необхідності саме забезпечення витребуваних доказів. Не надано також обґрунтування для підтвердження яких саме обставин ці докази необхідно забезпечити.

З урахуванням положень статті 12 ЦПК України обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах, які є предметом розгляду, не наведено будь-яких обставин та доказів, які дають підставу припускати, що докази, які заявник наразі просить суд витребувати можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Оскільки подана представником позивача заява про забезпечення доказів не містить ризиків чи загроз того, що докази про забезпечення яких порушує питання, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим, представником позивача не наведено достатнє обґрунтування необхідності забезпечення доказів саме шляхом їх витребування саме на етапі до звернення, а не одночасно з поданням позовом у порядку статті 84 ЦПК України, указана заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 116 ЦПК України, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Водночас суд звертає увагу на доводи заінтересованої особи щодо обставин, які не стали підставами для відмови у задоволенні заяви.

Щодо посилання на те, що заявницею невірно обґрунтовується подання заяви положеннями статтю 84 ЦПК України, хоча фактично у заяві міститься вимога, передбачена статтями 116 118 ЦПК України. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимоги до заяви про забезпечення позову викладені у статті 117 ЦПК України, у якій серед іншого визначено вимогу заявнику зазначити підстави подання для заяви, тобто обґрунтування необхідності забезпечення доказів з метою захисту права. При цьому, вимога вказувати саме правові підстави заяви, тобто нормативно-правову кваліфікацію обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, відсутня. Тобто суд розглядає суть заяви/вимоги. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду при розгляді справ цивільного судочинства суд застосує принцип «jura novit curia», який складається з трьох основних елементів: суд знає закон; суд здійснює пошук та аналіз правових норм щодо спору безвідносно посилання сторін; суд застосовує норми права до фактичних обставин. При цьому незгода інших учасників провадження із наведеним у заяві правовим обґрунтуванням щодо підстав для подання заяви не є підставою для відмови у її задоволені.

Щодо підстав для відмови у задоволені заяви у зв`язку з тим, що заяву не розглянуто у строк, передбачений статтею 118 ЦПК України, суд акцентує увагу представника заінтересованої особи, що не можливість розгляду судом справи цивільного судочинства у строки визначені цивільним процесуальним законодавством внаслідок об`єктивних причин не може ставитися у залежність для будь-якої зі сторін та не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви, поданої у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 76, 84, 116-118, 260 ЦПК України, суд

постановив:

у задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Кінащук Вікторія Сергіївна, ОСОБА_2 про витребування доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Білогруд