Провадження № 22-ц/802/865/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 травня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «СК «АРКС») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 05 грудня 2023 року об 11 год. 20 хв. по проспекту Соборності в м. Луцьку Волинської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , який застрахований ПрАТ «СК «АРКС» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 16534Га3б від 12 січня 2023 року, та автомобіля марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував відповідач ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія (далі ТДВ СК) «Альфа-Гарант» згідно з полісом № ЕР/216460933 від 25 серпня 2023 року. Відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2023 року винуватцем ДТП визнаний відповідач ОСОБА_1 .

Позивач зазначав, що страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу. ПрАТ «СК «АРКС» сплатило власнику майна страхове відшкодування у розмірі 26 528 грн 36 коп. Згідно з угодою про здійснення страхового відшкодування від 27 лютого 2024 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховик винуватця ДТП відшкодувало ПрАТ «СК «АРКС» 15 940 грн 59 коп. страхового відшкодування (з врахуванням наданої ПрАТ «СК «АРКС» знижки у розмірі 8% фактично сплачено 14 665 грн 34 коп.). З огляду на зазначену обставину, до ПрАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги до відповідача, який зобов`язаний відшкодувати як винуватець ДТП завдану шкоду у розмірі 10 587 грн 77 коп.

Ураховуючи наведене, ПрАТ «СК «АРКС» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 10 587 грн 77 коп. шкоди, завданої ДТП, а також понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 06 травня 2025 року у задоволенні позову ПрАТ «СК «АРКС» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПрАТ «СК «АРКС», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в позові у цій справі. Суд не звернув на те, що до ПрАТ «СК «АРКС» після виплати потерпілій особі страхового відшкодування та врегулювання із страховиком відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» питання щодо виплати страхового відшкодування на підставі угоди про здійснення страхового відшкодування від 27 лютого 2024 року, перейшло право вимоги на отримання від відповідача як винної особи компенсації невідшкодованої суми збитків у розмірі 10 587 грн 77 коп., як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, неправильним також є висновок суду, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у цій справі.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 29 липня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, виходячи з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 грудня 2023 року об 11 год. 20 хв. по проспекту Соборності в м. Луцьку Волинської області сталася ДТП за участю автомобіля марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2023 року у справі № 161/21628/23, яка набрала законної сили 09 січня 2024 року, відповідач ОСОБА_1 визнаний винним у ДТП, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Згідно з договором страхування наземного транспорту «Все включено» №16534Га3б від 12 січня 2023 року автомобіль марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «АРКС», страхувальником за договором є приватне підприємство «Укрторгкомплект» в особі ОСОБА_2 , страхова сума становить 874 000 грн. Власником автомобіля марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

07 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до ПрАТ «СК «АРКС» про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, в якій просив виплатити страхове відшкодування на рахунок фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_3 .

Згідно з актом огляду транспортного засобу, рахунку № 793 від 12 грудня 2023 року, ремонтної калькуляції, акту виконаних робіт від 17 січня 2024 року, розрахунків страхового відшкодування вартість матеріального збитку, завданого автомобілю марки «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження у ДТП становить 26 528 грн 36 коп. ПрАТ «СК «АРКС» виплатило страхове відшкодування на користь ФОП ОСОБА_3 у зазначеному розмірі, що підтверджується платіжною інструкцією № 1022703 від 15 грудня 2023 року, призначення платежу «Страхове відшкодування згідно акту №ARX3959044, ПП «Укрторгкомплект», ІПН 35123710, рах. № 793 від 12.12.2023 Без ПДВ».

Судом також встановлено, що автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент ДТП був застрахований згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР/216460933 від 25 серпня 2023 року у ТДВ СК «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду майну 160 000 грн, франшиза 0,00 грн. Власником автомобіля є ОСОБА_4 . Водієм та учасником ДТП є відповідач ОСОБА_1

05 лютого 2024 року позивач ПрАТ «СК «АРКС» через свого представника ТОВ «ЮК «Стар Україна» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

Відповідно до угоди про здійснення страхового відшкодування від 27 лютого 2024 року, укладеної між позивачем ПрАТ «СК «АРКС» та ТДВ СК «Альфа-Гарант», останнє здійснило виплату 15 940 грн 59 коп. страхового відшкодування (з врахуванням наданої позивачем знижки у розмірі 8% фактично сплачено 14 665 грн 34 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією № ID-209503 від 29 лютого 2024 року.

Розмір невідшкодованої суми страхового відшкодування становить 10 587 грн 77 коп., у зв`язку з чим ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду з цим позовом про відшкодування шкоди у зазначеному розмірі з відповідача як винуватця ДТП згідно з ст. 1194 ЦК України.

Відмовляючи у позові ПрАТ «СК «АРКС», суд першої інстанції виходив з того, що на момент настання страхового випадку автомобіль марки «Audi», д.н.з. НОМЕР_2 , був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР/216460933 від 25 серпня 2023 року у ТДВ СК «Альфа-Гарант» з лімітом відповідальності за шкоду майну 160 000 грн, франшиза 0,00 грн, а тому сплачена ПрАТ «СК «АРКС» на користь ФОП ОСОБА_3 сума страхового відшкодування у розмірі 26 528 грн 36 коп., є в межах ліміту страхової суми передбаченої згаданим страховим полісом у ТДВ СК «Альфа-Гарант». Оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувала ПрАТ «СК «АРКС» лише 15 940 грн 59 коп. страхового відшкодування (з врахуванням наданої позивачем знижки в розмірі 8% фактично сплачено 14 665 грн 34 коп.), що є менше виплаченої потерпілій стороні суми. Суд вважав, що ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки саме страховик відповідача є належним відповідачем у справі. При цьому позивач не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача у цій справі.

Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону №85/96-ВР.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинний на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1961-IV).

Згідно з ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, викладено висновок, згідно з яким відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз ст. 22 ЦК України, ч. 2 ст. 1192, ст. 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що позивач ПрАТ «СК «АРКС» як страховик потерпілої особи виплатило їй страхове відшкодування у розмірі 26 528 грн 36 коп. Надалі ПрАТ «СК «АРКС» на підставі угоди про здійснення страхового відшкодування від 27 лютого 2024 року отримало від ТДВ СК «Альфа-Гарант» як страховика винуватця ДТП відповідача ОСОБА_1 , 15 940 грн 59 коп. страхового відшкодування (з урахуванням наданої ПрАТ «СК «АРКС» знижки у розмірі 8% фактично сплачено 14 665 грн 34 коп.). Вказана виплата здійснена ТДВ СК «Альфа-Гарант» в межах ліміту відповідальності за шкоду майну відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто товариство відшкодувало витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, чим повністю виконало свої зобов`язання за договором (полісом) обов`язкового страхування № ЕР/216460933 від 25 серпня 2023 року цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Зважаючи на наведену обставину, висновок суду про те, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі, є неправильним, оскільки страховик винуватця ДТП - ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свій обов`язок за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому не може бути належним відповідачем чи співвідповідачем у цій справі.

Суд першої інстанції не врахував, що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «СК «АРКС» підлягає стягненню саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та страховим відшкодуванням, що становить 10 587 грн 77 коп., та є у даному випадку фактично компенсацією невідшкодованої суми збитків, як різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд першої інстанції не звернув уваги, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У розглядуваному випадку після виплати страховиком винуватця ДТП страхового відшкодування позивачу, який раніше виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, є недостатньою, а тому має бути відшкодована саме відповідачем відповідно до ст. 1194 ЦК України.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 1 ст. 376 ЦПК України, належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову ПрАТ «СК «АРКС».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд у цій справі рішення суду першої інстанції скасовує, тому відповідно до наведених положень ЦПК України суд змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з задоволенням позову, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «СК «АРКС» підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн, а всього 7 570 грн.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 травня 2025 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 10 587 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят сім) гривень 77 (сімдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги судовий збір у розмірі 7 570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: