1Справа № 335/4903/25 2/335/2375/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Новасардової І.В.,
за участю секретаря судового засідання Доновської А.В.
представника відповідача Демченка Н.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання відповідача про забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності
ОСОБА_1 , в особі представника - ОСОБА_3 , звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Україно-Ізраїльське підприємство «ДБС -ГРУП», Товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ» про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом скасування запису №5851129 від 30.05.2014 року про державну реєстрацію права власності на коридор № 52 в будівлі інв. № 1000094 по АДРЕСА_1 .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від року вказану справу передано на розгляд судді Новасардовій І.В.
Ухвалою суду від 29.05.2025 року, позовну заяву було залишено без руху, з підстав невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, на виконання якої, 09.06.2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, із уточненим позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності.
Ухвалою суду від 10.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08.07.2025.
01.07.2025 від представника позивача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Україно-Ізраїльське підприємство «ДБС-груп» та ТОВ «СП МДМ» а також просив витребувати у ТОВ «ЗМБТІ» засвідчену копію свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 , що видане Запорізьким міським управлінням юстиції.
04.07.2025 від представника позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.
07.07.2025 від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, до відзиву долучив заперечення на клопотання про залучення третіх осіб та заяву про виклик свідка- ОСОБА_1
07.07.2025 від відповідача у справі надійшло клопотання про забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в межах даної справи.
У позовній заяві від 19.05.2025 р., представник позивача ОСОБА_3 , зазначив, що позивач ОСОБА_1 нібито дізнався про те, що право власності на коридор № 52 в будівлі №1000094 по АДРЕСА_1 зареєстроване за Відповідачем ОСОБА_2 . При цьому, у додатках до вказаної позовної заяви ОСОБА_3 долучив інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухому майно № 334125825 від 31.05.2023 р. Проте, вказана інформаційна довідка № 334125825 була отримана ОСОБА_3 не для надання суду в якості доказу у даній справі, а для її використання в межах зовсім іншої судової справи № 335/1876/25 та в інтересах зовсім іншого позивача - товариства «Україно-Ізраїльське підприємство «ДБС-ГРУП», представником якого також був Войтович Є.М.. Відповідачем у справі № 335/1876/25 був також ОСОБА_2 , а предмет позову, був такий же, як і у цій справі. А саме, представник ОСОБА_3 просив суд усунути перешкоди у користуванні спільною власністю, шляхом скасування запису № 5851129 від 30.05.2014 р. про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на коридор 52 в будівлі № 1000094 по АДРЕСА_1 . Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі 335/1876/25, було досліджено надану ОСОБА_3 інформаційну довідку № 334125825 від 31.05.2023 та встановлено, що ТОВ «Українсько-Ізраїльське підприємство «ДБС-Груп» не є власником жодного нерухомого майна в будівлі АДРЕСА_3 . Ухвалою від 04.03.2025 р. суд залишив позовну заяву, подану ОСОБА_3 , без руху та запропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви. Зазначені Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя недоліки позовної заяви, ані ОСОБА_3 , ані товариством «Українсько-Ізраїльське підприємство «ДБС-Груп» не були усунуті, в зв`язку чим, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2025 р. позовну заяву, подану Войтовичем Є.М. в інтересах ТОВ «Українсько-Ізраїльське підприємство «ДБС-Груп», було повернуто позивачу.
Отже, ОСОБА_3 , не отримавши «бажаного результату» у справі за позовом ТОВ «Українсько-Ізраїльське підприємство «ДБС-Груп», подав до ОСОБА_2 такий же позов, з тими ж самими вимогами але від ім`я іншої особи - ОСОБА_1 .
В подальшому, 23.05.2025 р., ОСОБА_3 , у цій справі подав до суду «Заяву/Клопотання» в якій зазначив, що ним нібито в мотивувальній частині позовної заяви від 19.05.2025 р. помилково зазначений номер інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 334125825, тоді як доказом у справі за твердженням ОСОБА_3 повинна бути зовсім інша інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 332669998 від 18.05.2023 р. З цього приводу треба звернути увагу суду, що зазначена довідка № 332669998 від 18.05.2023 р. була також отримана ОСОБА_3 не для надання у 2025 році до суду доказів у даній справі, а для використання в якості доказу у зовсім іншій справі № 335/8115/23 за позовом ОСОБА_3 від 10.08.2023 р. в інтересах ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_2 . Вимоги позову ОСОБА_4 також стосувалися нерухомого майна у будівлі № 1000094 по АДРЕСА_1 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2024 р., що набрало законної сили, у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_4 було відмовлено.
При цьому, треба зауважити, що, як вбачається з інформації з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Україно-Ізраїльське підприємство «ДБС-ГРУП» є також гр. ОСОБА_4 . Сама ОСОБА_4 є рідною сестрою так званого «рейдера № 1 міста Запоріжжя» - ОСОБА_5 .
Саме ОСОБА_5 з 2006 року до сьогоднішнього часу здійснює спроби заволодіти об`єктами нерухомого майна в будівлі літ. К-4, інв. № 1000094, за адресою: АДРЕСА_1 , що належать відповідачу ОСОБА_2 . В свою чергу, ОСОБА_3 є особою, яка тривалий час здійснює представництво в органах судової влади, як власне ОСОБА_5 , так і його рідної сестри - ОСОБА_4 та інших підконтрольних ОСОБА_5 фізичних та юридичних осіб. Зокрема, у справах: 335/5287/23; 335/9121/24; 335/1720/25; 335/9119/24; 335/1510/25; 334/5670/22; 333/2655/24; 753/9848/23; 908/465/25 тощо, де учасниками виступають безпосередньо ОСОБА_6 або підконтрольні йому особи.
Також, підтвердженням того, що даний позов є завідомо безпідставним та поданий ОСОБА_3 не в інтересах ОСОБА_1 , а фактично в інтересах ОСОБА_5 свідчить і той факт, що ОСОБА_3 у даній справі подав позовну заяву від 03.06.2025 р. та додав до неї інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №429725196 від 03.06.2025 р., яка сформована власне ОСОБА_5 .
Отже, твердження ОСОБА_3 про те, що позивачу ОСОБА_1 нібито стало відомо про порушення його прав не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 з моменту набуття ним права власності на конкретно визначені приміщення в будівлі АДРЕСА_3 (тобто, з 2004 року) безперешкодно користувався належною йому нерухомістю у цій будівлі. Також ОСОБА_1 користувався належним йому у вказаній вище будівлі нерухомим майном і у період, коли Відповідач ОСОБА_2 у 2015 році набув право власності на приміщення № 52 та здійснив державну реєстрацію свого права власності, відповідно до діючого законодавства України. Після набуття ОСОБА_2 права власності на приміщення № 52 у 2015 році, ОСОБА_1 продовжував безперешкодно користуватися належним йому нерухомим майном у вказаній вище будівлі впродовж 10 років (з 2015 року до сьогоднішнього часу). Таким чином, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить суд скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 та позбавити ОСОБА_2 права приватної власності, лише на підставі голослівного твердження, що державна реєстрація права власності на приміщення № 52 за ОСОБА_2 нібито створює ОСОБА_1 якісь перешкоди у користуванні належним ОСОБА_1 майном у вказаній будівлі. При цьому, яким саме чином ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 користуватися належним йому майном, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у позовній заяві взагалі не зазначає.
Отже, позов, поданий ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 , є безпідставним, а спір у даній справі штучно створений ОСОБА_3 не для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , а задля чергової спроби тиску на відповідача ОСОБА_2 з боку ОСОБА_5 , як на свідка у кримінальній справі №1048/11за обвинувачення ОСОБА_5 та інших підконтрольних йому осіб у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4,5 ст.191, ч.1 ст.190, ч.1 ст.255, ч.2 ст.15, ч.4 ст.28, ч.3 З ст.209, ч. 1 ст.255, ч.3 ст.206, ч.3 ст. 357, ч.2 ст.194, ч.2 ст.366, ч.2,3 ст.358 КК України. На даний час вказана справа розглядається Хортицьким районним судом м. Запоріжжя.
Разом з цим, відповідач у вказаному клопотанні наголошує на надання ОСОБА_1 повноважень ОСОБА_3 підписувати та подавати до суду від імені ОСОБА_1 позовні заяви та інші процесуальні документи. ОСОБА_1 , як зазначено вище, ще з початку 2022 року перебуває за межами України і відповідно фізично не міг особисто у січні 2023 року укласти з ОСОБА_3 договір про надання правової допомоги у місті Запоріжжі. Також, такий договір не був укладений, ані через портал «Дія», ані через звернення до консульських установ України, що надають допомогу громадянам України, які перебувають закордоном. При цьому, наявність підстав для сумніву у законності надання повноважень Войтовичу Є.М. представляти інтереси ОСОБА_1 свідчить і той факт, що ОСОБА_3 раніш вже намагався безпідставно привласнити собі представницькі повноваження діяти в імені інших осіб. Так, 04.05.2023 р. ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, нібито як представник товариства з обмеженою відповідальністю «СП МДМ», генеральним директором якого є відповідач ОСОБА_2 . Проте, ОСОБА_2 , як діючий керівник ТОВ «СП МДМ», жодних повноважень ОСОБА_3 ніколи не надавав, що було встановлено Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя в ухвалі від 16.06.2023 р. по справі № 335/5010/23, якою суд зобов`язав правоохоронні органи внести відомості відносно ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення за ст. 400-1 КК України «Представництво в суді без повноважень» до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Цей факт підтверджує, що ОСОБА_3 вже вдавався до протиправних спроб безпідставно привласнити собі повноваження інших осіб та надавав органам судової влади завідомо хибні дані та інформацію. Отже, за таких обставин в подальшому відшкодування ОСОБА_2 судових витрат, які він буде вимушений понести у зв`язку з наданням йому професійної правничої допомоги в межах даної справи, може бути унеможливлено.
Судове засідання 08.07.2025 у зв`язку з неявкою представника позивача відкладено на 08.08.2025.
08.08.2025 від представника позивача надійшла заява відповідно до якої просив провести підготовче засідання без участі його участі та ОСОБА_1 . Також, в цій заяві підтримав попередні заяви про залучення третіх осіб та витребування свідоцтва та просив витребувати від ТОВ «Україно-Ізраїльське підприємство «ДБС-груп» та від ТОВ «СП МДМ» оригінал договору купівлі-продажу.
В судове засідання 08.08.2025 позивач не з`явився.
В судовому засіданні 08.08.2025 представник відповідача підтримала клопотання щодо зобов`язання позивача ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя грошову суму в розмірі 11 000,00 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу в межах даної справи.
Суд дослідивши доводи, викладені у клопотанні та розглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 135 ЦПК України визначено, що суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).
Відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).
Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:
1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або
2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.
Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.
Суд виходить з того, що умови, за яких можуть бути забезпечені судові витрати, передбачені в абз. 2-3 ч. 4 ст. 135 ЦПК України, є альтернативними з огляду на зазначення законодавцем між ними сполучника «або», тому доведення стороною існування хоча б одної з умов може бути підставою для задоволення заяви відповідача.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не має зареєстрованого місця проживання, за тією адресою, яка вказана в позовній заяві. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав не знайдено жодного об`єкта за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, поштовим відділенням повернуто суду кореспонденція, яка була направлена на адресу позивача з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
З пояснень викладених відповідачем у клопотанні та наданих доказів до нього свідчить про зловживання позивачем своїх прав.
При цьому, згідно з пунктами 2, 4, 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, окрім того, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим, аніж визначеним ч. 2 вказаної статті та ч. 2 ст. 5 ЦПК України, способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 318/89/18 (провадження № 61-128св19) висловлено таку правову позицію: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що потрібно розмежовувати зловживання процесуальними правами та зловживання матеріальними (цивільними) правами. Вказані правові конструкції відрізняються як по суті, так і за правовими наслідки щодо їх застосування судом. При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов, чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові».
Враховуючи наведені вище положення, суд на зазначеній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати будь-яку оцінку щодо поданих сторонами доказів та утримується від передчасних висновків щодо обґрунтованості позову, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оскільки їх належність, допустимість, достовірність оцінюється судом як кожний окремо, так і їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, під час прийняття рішення у нарадчій кімнаті.
З огляду на зазначене, суд лише бере до уваги переконливість доводів відповідача, викладених у клопотанні з урахуванням позовних вимог позивача та відповідності вказаних вимог обставинам, викладеним у їх обґрунтування, та перевіряє зазначені в позовній заяві докази на підтвердження обставин, без їх дослідження та без надання їм оцінки.
Перевіривши у вказаний спосіб матеріали справи, матеріали поданого клопотання, враховуючи переконливість доводів відповідача, суд вважає доведеним підстави ч.4 ст.135 ЦПК України для здійснення забезпечення оплати судових витрат відповідача на правничу допомогу.
Згідно з ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.
Відповідно до ч. 6 ст. 135 ЦПК України у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.
Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Попередньо у відзиві визначена сума судових витрат відповідача на правову допомогу у розмірі 11 000 грн., які надаються по даній справі, є співмірною та реальною (ч. 5 ст. 135, ч. 3 ст. 141 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 17.02.2021 р. по справі №753/1203/18 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Згідно позиції Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові від 02 червня 2020 року у справі № 707/396/17, відповідач повинен документально обґрунтувати склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу, щодо забезпечення яких звертається до суду. Такими документами можуть бути договір про надання правової допомоги, додаткова угода до договору, детальний опис робіт та наданих послуг. Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, витраченим часом, а також ціною позову або значенням справи для сторони.
Разом із відзивом на позовну заяву надано ордер серії АР № 1250492 від 07.07.2025 року на ім`я ОСОБА_7 , Договір № 18/06-25ф про надання правничої допомоги від 18.06.2025 року, укладений між ОСОБА_2 та Адвокатом Демченко Н.М. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що за надання правничої допомоги за цим Договором клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар, розмір якого визначається з урахуванням наступної вартості послуг: підготовка та складання відзиву -6000 грн., представництво інтересів клієнта у судовому засіданні -3000 грн., ознайомлення з матеріалів справи 1000 грн.; складання заяв процесуальних питань 1000 грн. сторінка. До відзиву надано Акт приймання передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги № 18/06-25ф від 18.06.2025 року.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
З урахуванням викладеного, а також, вимог розумності та співмірності судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись, ст. 135, 137, 141, 197, 260, 261 ЦПК України, суд
Клопотання відповідача про забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільною власністю шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) внести на депозитний рахунок Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя 11 000 (одинадцять тисяч) грн. 00 коп. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.
Визначити ОСОБА_1 строк для внесення суми, визначеної в цій ухвалі, на депозитний рахунок суду протягом двадцяти днів з дня прийняття даної ухвали.
Роз`яснити позивачу, що у разі невнесення у визначений судом строк коштів для забезпечення витрат на професійну правничу допомогу суд за клопотанням відповідача має право залишити позов без розгляду.
Повний текст ухвали суду складено 13 серпня 2025.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Новасардова