ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/1429/24

провадження № 22-ц/4809/314/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О.Л. (головуючий, суддя-доповідач), Письменного О.А., Чельник О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи:

1)Кропивницька міська рада;

2)Управління комунальної власності Кропивницької місткої ради;

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Кропивницької міської ради та керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Володимира Рубана в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Кропивницької місткої ради на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Варакіна Н. Б.) від 23.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

20.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда в порядку окремого провадження із заявою, вказавши заінтересованими особами Кропивницьку міську раду та Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю його, ОСОБА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимогу заявник обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою заявник проживав з 2016 року однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Вони мали спільний побут, спільний бюджет, заявник завжди піклувався та доглядав ОСОБА_2 , коли вона хворіла, здійснював її поховання після смерті. Зокрема, заявник доглядав за квартирою ОСОБА_2 , за її дорученням здійснював необхідні дії для укладання договорів про надання комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_2 , допомагав сплачувати комунальні послуги, за окремим дорученням представляв її інтереси в інших установах для оформлення необхідних документів щодо її майна.

По смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з права на квартиру, в якій вони разом проживали.

Вона по собі заповіту не лишила.

Заявник вважає себе спадкоємунм, який прийняв спадщину, інших спадкоємців не має.

За зверненням заяаника до Кропивницької міської нотаріальної контори № 2 щодо оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) та роз`яснено, що необхідно звернутися до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_2 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

2.Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.10.2024 заяву ОСОБА_1 задоволено. Суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2016 року по день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції вважав доведеними ті обставини, що з 2016 року заявник разом з ОСОБА_2 проживв у її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала їй на праві власності, або ж на праві постійного користування. Вони мали спільний побут, заявник допомагав у приготуванні їжі, доглядав за хворою ОСОБА_2 та її майном, сплачував комунальні платежі, допомагав в оформленні документів, здійснив поховання померлої. За відсутності заповіту та інших спадкоємців, заявник єдиний, хто прийняв спадщину.

З огляду на встановлене, суд зробив висновок, що заява підлягає задоволенню.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг

3.1.Керівник Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Володимир Рубан, діючи в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, звернувся до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.10.2024 у справі № 404/1429/24, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені його заяви.

Прокурор стверджує, що рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.10.2024 ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме ст. ст. 1264, 1270 ЦК України, ч. 2 ст. 3 СК України, та з порушенням норм процесуального права, а саме ч. 1 ст. 229, ст. 263 ЦПК України, висновки суду про доведеність встановленого факту не ґрунтуються на доказах.

Обгрунтовуючи право на звернення до суду з апеляційною скаргою, прокурор вказав, що Конституція України та Закон України «По прокуратуру» надають йому повноваження з представництва не лише загальнодержавних інтересів, а й локальних інтересів держави. Оскаржуване рішення суду створює передумови вибуття з комунальної власності квартири, на яку заявник претендує, як спадкоємець померлої. Комунальна власність є майновою основою діяльності територіальної громади, а тому існує загроза завдання шкоди правам та інтересам громади. Обов`язок з реалізації місцевої політики у сфері управління комунальною власністю покладено на Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, однак останнє не виконує належним чином свої повноваження, зокрема реальної участі у розгляді справи в суді першої інстанції не приймало, апеляційну скаргу на необгрунтоване й незаконне рішення суду не подало, навіть після того, як прокурор направив до Управління відповідний лист.

3.2.Кропивницька міська рада звернулася до Кропивницького апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.10.2024 у справі № 404/1429/24, просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволені його заяви.

Апелянт стверджує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, суд не врахував, що право власності на майно може перейти до спадкоємця за умови, що воно належало спадкодавцю. У справі немає доказів того, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 , є приватною власністю, а ОСОБА_2 за життя її не приватизувала. Відповідно до с. 106 ЖК України на випадок смерті наймача квартири член його сім`ї може вимагати визнання себе наймачем жилого приміщення замість попереднього наймача. У разі спору, він може бути вирішений в судовому порядку. Апелянт не визнає тієї обставини, що заявник був членом сім`ї наймача ОСОБА_2 .

4.Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

До суду апеляційної інстанції від заявника у справі ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області, подану в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.10.2024. У відзиві заявник стверджує, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а наведені апелянтом доводи в не вказують на порушення судом першої інстанції вимог законодавства. Натомість рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.10.2024 є обгрунтованим, об`єктивним та таким, що ухвалено відповідно до норм процесуального та матеріального права, тому у задоволені апеляційної скарги слід відмовити повністю. Місцевий суд на підставі досліджених ним доказів правильно встановив, що ОСОБА_1 з 2016 року продовж семи років постійно проживав разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник надалі проживає за вказаною адресою. Живучи разом в одній квартирі, вони мали спільний побут, вели спільне господарство, брали участь у спільних витратах щодо утримання квартири, готували їжу тощо.

5.Короткий зміст пояснень учасників справи у судовому засіданні

Прокурор Стомат А. А.підтримала апеляційну скаргу прокурора в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Кропивницької міської ради, а також погодилася з доводами апеляційної скарги, яку подала Кропивницька міська рада.

Представник Кропивницької міської ради Сніцар О. П. підтримав апеляційну скаргу Ради та погодився з аргументами та вимогами прокурора.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельник О. В. вимог апеляційних скарг не визнали, на спростування доводів апелянтів надали пояснення суду щодо обставин справи.

6.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційних скарг підлягають задоволенню частково.

7.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.06.2023 Відділом державної реєстрації смерті у м. Кропивницькому ПМУ МЮ (м. Одеса), довідкою про причину смерті від 01.06.2023 та лікарським свідоцтвом про смерть № 45 від 01.06.2023.

ОСОБА_2 до своєї смерті проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 заявник здійснював її поховання, що підтверджується свідоцтвом про поховання № 1273 від 02.06.2023.

10.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Кропивницької міської нотаріальної контори №2 щодо оформлення спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 . Проте, йому було відмовлено у вчинені нотаріальної дії та роз`яснено у листі «Про оформлення спадщини» №37/01- 16 від 10.01.2024, що необхідно звернутися до суду за встановленням факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та їх джерела

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України),

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили (п.п. 4.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України у редакції од змін, внесених згідно з Наказом Міністерства юстиції № 405/5 від 14.02.2025).

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, заявник, який вважає, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 , звернулися до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: що він проживав зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З копії спадкової справи щодо № 263/2023 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що ця спадкова справа заведена за заявою ОСОБА_1 , яку він подав у строк для прийняття спадщини, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України (а. с. 40 - 48).

Отже, заявник звернувся до суду для підтвердження того факту, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом щодо майна померлої ОСОБА_2 . При цьому він вказав, що до складу спадщини входить право спадкодавця (право власності/право користування) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на яку він не може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції заінтересована особа Кропивницька міська рада заперечувала проти задоволення заяви посилаючись, як на недоведеність цього факту (а. с. 50 - 56), так і на те, що право на квартиру не входить до складу спадщини, яка відкрилася по смерті ОСОБА_2 (а. с. 113 - 115).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд має повноваження встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності, чи відсутності певних прав.

У постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21.

Однак, відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

При цьому під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права (див. постанову Верховного Суду від 20.12.2023 у справі № 761/16555/23).

З матеріалів справи не вбачається, що між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою Кропивницькою міською радою ще на стадії розгляду справи в суді першої інстанції виник спір про право, який стосується як складу спадщини ОСОБА_2 (належності їй права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; спадкування права користування квартирою, яка можливо є комунальною власністю), а також права саме заявника на спадкування.

Таки спір підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. що виключає розгляд заяви в окремому провадженні, яке за своїм призначенням є безспірним.

За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд першої інстанції мав би залишити заяву без розгляду і роз`яснити учасникам справи право на позов на загальних підставах.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Встановивши, що суд першої інстанці допустив порушення норм процесуального права, розглянув у порядку окремого провадження заяву про встановлення факту, що має юридичне значення за наявності реального спору про право, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про застосуванням наслідків, передбачених ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

При цьому суд апеляційної інстанції не оцінюює доводи учасників справи про доведеність/недоведеність будь-яких інших обставин, які підлягають оведенню в порядку позовного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, п. 58, ЄСПЛ, 10.02.2010).

Керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4, ст. 315, ст. ст. 367, 374, 382 - 384ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Вимоги апеляційних скарг Кропивницької міської ради та керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області Володимира Рубана в інтересах держави в особі Управління комунальної власності Кропивницької місткої ради задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград від 23.10.2024 скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення факту його проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику право подати позов в загальному порядку.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07.08.2025.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: О. А. Письменний

О. І. Чельник