Справа № 573/886/25
Номер провадження 2/573/284/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

01 серпня 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

участю секретаря судового засідання Федорченко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

09 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Білопільського районного суду Сумської області від 08 квітня 2025 року з нього на користь ОСОБА_2 на утримання сина стягнуті аліменти у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. На даний час у зв`язку із загостренням безпекової ситуації у Сумському районі через збройну агресію російської федерації син разом з матір`ю проживає у м. Львів та йому невідомо чи має дитина статус внутрішньо переміщеної особи. ОСОБА_1 вказує, що надає відповідачці грошові кошти на утримання сина для створення йому нормальних умов життя, необхідних для його розвитку. Однак, на даний час він опинився у скрутних життєвих обставинах, оскільки через війну змінив місце проживання та є внутрішньо переміщеною особою, проживає у орендованій квартирі зі своє другою дружиною, якій він також допомагає утримувати її неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утриманні у нього перебуває його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягнуто з нього на підставі судового наказу і стягувати з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 10 червня 2025 року відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання (а. с. 38).

09 липня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідачки ОСОБА_2 - адвокатом Мазуровою К.Д., у якому остання зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки останній не надає доказів про свій майновий стан та отримані ним доходи та членами його сім`ї. Вказує, що останній є військовослужбовцем та отримує стабільний та регулярний дохід, що приховує від суду та інших учасників справи. ОСОБА_1 також не надав доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів. Укладення ним шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від попереднього шлюбу та є базовим обов`язком кожного з батьків в інтересах своєї дитини. ОСОБА_6 також вказує, що у позовній заяві позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, а не зменшення їх розміру (а. с. 55-57).

Ухвалою від 14 липня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 01 серпня 2025 року (а. с. 67).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, його інтереси представляла адвокат Юшкевич Є.Ю., яка позов підтримала у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, її інтереси представляла адвокат Мазурока К.Д., яка позов не визнала повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представників сторін, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 (а. с. 15).

Судовим наказом Білопільського районного суду від 08 квітня 2025 року з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 21 березня 2025 до досягнення дитиною повноліття, стягнуті щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на користь ОСОБА_2 (а. с. 24).

Згідно із свідоцтвом про смерть ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_7 (а. с. 23).

Мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є пенсіонеркою за віком (а. с. 25-26).

15 березня 2025 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 16).

До матеріалів справи позивач долучив платіжні інструкції про перерахування коштів відповідачці, а саме: від 22 березня 2024 року у сумі 1155,78 грн, 20 квітня 2024 року у сумі 502,51 грн, 05 жовтня 2024 року у сумі 2010,05 грн, 21 листопада 2024 року 5025,13 грн, 13 листопада 2024 року у сумі 2010,05 грн (а. с. 17-21).

Згідно з матеріалами справи 17 травня 2024 року Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради останній взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (а. с. 9).

Відповідачка ОСОБА_2 та їхній з позивачем син ОСОБА_3 також є внутрішньо переміщеними особами та тимчасово на підставі договору оренди квартири від 21 серпня 2024 року проживають за адресою: АДРЕСА_1 та сплачують орендну плату у сумі 10000 грн (а. с. 58-60).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому, за змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

6) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилається на те, що у нього змінився сімейний стан, він є внутрішньо переміщеною особою та на його утриманні знаходяться донька його другої дружини від іншого шлюбу ОСОБА_9 , а також його мати ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою за віком, що є підставою, на його думку, для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів.

Суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме одруження та перебування на його утриманні дитини дружини від іншого шлюбу, а також його матері не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, а також порядку та способу виконання рішення суду.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 та від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду із зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища відповідачки, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Також матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про зміну обставин, які потягли за собою неможливість сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у раніше визначеному судом розмірі.

Разом з цим, розмір аліментів, визначений судовим наказом Білопільського районного суду від 08 квітня 2025 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що на утриманні позивача перебуває інша сім`я, дитина його другої дружини від іншого шлюбу, а також його мати, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме його інтересам.

Суд також наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).

Суд звертає увагу, що до матеріалів справи позивачем не додано доказів на підтвердження сплати ним аліментів на користь відповідачки на утримання сина за період з моменту винесення судом судового наказу до моменту звернення до суду з даним позовом.

Долучені відповідачем платіжні інструкції про перерахування коштів ОСОБА_2 стосуються періоду до моменту винесення судом зазначеного вище судового наказу.

Позивач також не надає відомості щодо свого матеріального стану, в тому числі чи працює він, чи перебуває на обліку як безробітний, та яким чином здійснює утримання своєї сім`ї.

Зазначаючи, що є внутрішньо переміщеною особою, а відтак змушений винаймати житло, останній також не надає доказів на підтвердження цієї обставини.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що на утриманні у позивача ОСОБА_1 перебуває його мати, а також донька його другої дружини від першого шлюбу. Суд також відмічає, що мати позивача є пенсіонером за віком та отримує пенсію, а донька його дружини від першого шлюбу має батька, який і повинен її утримувати та надавати матеріальну допомогу, в тому числі сплачувати аліменти.

Згідно з матеріалами справи відповідачка ОСОБА_2 у зв`язку із загостренням безпекової ситуації у Сумському районі Сумської області через збройну агресію російської федерації разом із сином проживає у м. Львів, що також потребує додаткових фінансових затрат, в тому числі оренди житла.

Суд зазначає, що судовим наказом аліменти з позивача стягнуті відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України в розмірі 1/4 частки доходу позивача, а не у твердій грошовій сумі як це передбачено п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК Ураїни.

Позивач просить зменшити розмір аліментів та стягувати з нього 7000 грн на утримання сина у твердій грошовій сумі, чим фактично просить змінити порядрк стягнення аліментів, а не зменшити його розмір, що виходить за межі його позовних вимог.

Також суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а не платника.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги недоведеність позивачем існування об`єктивних підстав, визначених чинним законодавством для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього, з метою забезпечення інтересів обох дітей на належне матеріальне утримання, з урахуванням їх потреб відповідно їх віку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

У зв`язку із відмовою у позові судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний трекст рішення склдаений 01 серпня 2025 року.

Суддя