ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2437/25
провадження № 2/753/4858/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ВОЛОДЬКО С.С.

за участю сторін

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) до ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_3 , відповідач) про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.07.1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Під час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 26 лютого 2010 року в результаті виниклих між ними непорозумінь шлюб було розірвано, проте вже у квітні 2010 року їх стосунки були відновлені, вони проживали разом однією сім`єю, хоча шлюб більше не реєстрували. Родина проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За указаною адресою вони також були зареєстровані, разом з їх сином - відповідачем по справі ОСОБА_3 . Їх родина була міцною, чоловік та жінка мали взаємні права та обов`язки, мали почуття любові та поваги один до одного, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 04.03.2022 року ОСОБА_4 був призваний до Лав Збройних Сил України у зв`язку з оголошеною мобілізацією. Наприкінці березня 2022 року ОСОБА_4 перестав виходити на зв`язок і ОСОБА_1 почала пошук свого чоловіка, зверталася до військової частини, в якій служив ОСОБА_4 , до Генерального Штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України та до інших компетентних органів з відповідними заявами та запитами про встановлення місцезнаходження солдата ОСОБА_4 , який тривалий час вважався зниклим безвісти. Лише 18 березня 2024 році позивач отримала сповіщення членів родини військовослужбовця, яким її повідомили, що її чоловік ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина на майно, яка складається з транспортного засобу, марки NISSAN, модель SENTRA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6342, дата реєстрації 13.02.2016 року, власником якого зазначений ОСОБА_4 . Оскільки указаний транспортний засіб був придбаний за час спільного проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спільні кошти у спільну сумісну власність, як подружжям, то позивач вважає, що має право власності на 1/2 частку цього транспортного засобу, а інша 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на цей транспортний засіб складає спадщину. Оскільки за життя ОСОБА_4 заповіту не складав, спадкоємцями за законом є позивач ОСОБА_1 та їх син - ОСОБА_3 (відповідач по справі), інші спадкоємці у ОСОБА_4 відсутні. За таких підстав позивач просить суд встановити факт її з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2010 року по дату смерті ОСОБА_4 а саме по ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки NISSAN, модель SENTRA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6342, дата реєстрації 13.02.2016 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.04.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Окрім того, за клопотанням позивача ОСОБА_1 витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глуховцевої Наталії Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи №20/2024 щодо майна померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4.

22.05.2025, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду від 04.04.2025, від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Глуховцевої Наталії Володимирівни на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи №20/2024.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.05.2025, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

При цьому, до початку розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 подано заяву, у якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, прохав суд закрити підготовче судове засідання та призначити справи до судового розгляду, підготовче судове засідання провести за відсутності сторони позивача.

Від відповідача засобами електронного зв`язку системи «Електронний суд» надійшла заява про визнання позовних вимог та проведення підготовчого судового засідання за відсутності відповідача.

Ухвалою суду від 22 травня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті спору на 12 червня 2025 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Котляр А.О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив суду, що ОСОБА_1 є його матір`ю, а ОСОБА_4 батьком. Вони тривало та постійно проживали разом однією сім`єю в АДРЕСА_1 . Відносини в родині були гарними, сім`я міцною, інколи між батьками виникали непорозуміння, але вони не були серйозними. Батьки завжди жили разом, дбали один про одного та про відповідача, який приходиться їм сином. Мати та батько мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом їздили на відпочинок, на дачу, проводили спільно вільний час. 24 лютого 2022 року у зв`язку зі збройною агресією Російської федерації сім`я була вимушена виїхати з міста Харкова до рідних батька у Львівську область. На початку березня 2022 року батька призвали до Збройних Сил України. З кінця березня батько перестав виходити на мобільний зв`язок. Мати розшукувала батька, зверталась до компетентних органів, які повідомили, що його батько вважається зниклим безвісти. В подальшому, весною 2024 року родина отримала сповіщення про те, що їх батько та чоловік загинув під час ворожого обстрілу, захищаючи Батьківщину. Таким чином, відповідач вказав, що доводи матері є цілком правдивими та відповідають фактичним обставинам, які підтверджуються наданими ОСОБА_1 доказами. Транспортний засіб марки NISSAN, модель SENTRA, 2015 року випуску, був придбаний під час спільного проживання батька та матері, є їх спільною власністю, а тому ОСОБА_1 має право на 1/2 частку спільного майна відповідно до закону.

В судовому засіданні судом також були допитані свідки, які надали наступні покази.

Свідок ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , показала суду, що приходиться подругою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Знайома з ними приблизно з 2010 року. Завжди вважала їх родину прикладом для інших сімей, про те, що вони колись вирішили розірвати шлюб навіть не здогадувалась. Пам`ятає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 завжди проживали разом у АДРЕСА_3 , дбали один про одного, виховували сина ОСОБА_3 , мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Свідок часто приходила до родини ОСОБА_1 в гості, вони разом їздили на дачу, проводили спільно відпочинок. Зі слів свідка, ОСОБА_4 працював і дбав про матеріальний добробут родини, а ОСОБА_1 переважно займалася домогосподарством і вихованням їх сина ОСОБА_3 . Родина була міцною та щасливою. На початку широкомасштабного вторгнення Російської федерації на територію України родина ОСОБА_1 виїхала з міста Харкова до рідних ОСОБА_4 до Львівської області. Уже на початку березня 2022 ОСОБА_4 призвали до Збройних Сил України. З кінця березня 2022 ОСОБА_4 перестав виходити на мобільний зв`язок з родиною. Свідок разом зі своєю подругою ОСОБА_1 здійснювали пошуки її чоловіка, свідок усіляко підтримувала свою подругу та надавала допомогу в здійсненні розшуку. У подальшому компетентними органами було встановлено, що ОСОБА_4 загинув під час виконання бойових завдань і відсічі збройної агресії.

Свідок ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , показала суду, що є сусідкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Познайомились вони в 2000-х роках, оскільки жили по сусідству. Спочатку спілкувались як сусіди, а вже дуже швидко між ними склались добрі дружні стосунки. З того часу, вони постійно підтримують спілкування, ходять в гості, проводять разом свята, відпочивають тощо. Свідок повідомила, що їй відомо, чи то в 2009 чи 2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали певні сімейні непорозуміння та можливо місяць або два не проживали разом. Однак, це було більше схоже на методи виховання чоловіка з боку дружини, яка в такий спосіб наполягала на дотриманні чоловіком сімейних цінностей. Вважає, що їх родина була здоровою та щасливою, якій були притаманні і хвилини радості і суперечки. Подружжя виховувало разом сина, дбали один про одного, мали спільні цінності, спільний бюджет, вели спільне господарство, розподіл сімейних обов`язків, ОСОБА_4 багато працював, а ОСОБА_1 більше займалась домашніми справами. За декілька днів до 22 лютого 2024 року, вони разом збирались вдома у родини ОСОБА_1 і обмірковували, що може стати якщо почнеться вторгнення російської федерації. На початку вторгнення родина ОСОБА_1 виїхали до Львівської області до рідних ОСОБА_4 , якого дуже скоро призвали до ЗСУ. Вже наприкінці березня ОСОБА_4 перестав виходити на зв`язок і вважався зниклим безвісти. ОСОБА_1 тривалий час здійснювала пошук свого чоловіка, зверталась до компетентних органів, аж поки не стало відомо, що ОСОБА_4 загинув під час захисту Батьківщини.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази та надавши оцінку показам допитаних свідків, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.07.1993 року був зареєстрований шлюб між позивачем та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Від шлюбу подружжя має сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_4 від 09.09.1995, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова.

26 лютого 2010 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії НОМЕР_5 від 26 лютого 2010 року.

Однак, з квітня 2010 подружні стосунки між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 фактично були відновлені. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , разом з їх сином ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 в період з квітня 2010 по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дату смерті ОСОБА_4 ).

У відповідності до статті 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (стаття 74 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України).

Тлумачення статті 74 СК України свідчить, що нею регулюються тільки майнові права та обов`язки жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. При цьому на рівні статті 74 СК України передбачено загальне правило: майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності цих осіб, поширюються положення глави 8 СК України. У статті 74 СК України закріплено спеціальний прийом юридичної техніки для того, щоб уникнути повторення норм СК України. Це означає, що майно, набуте цими особами за час спільного проживання, належить жінці та чоловікові, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності. Тобто і для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на жінку та (або) чоловіка, який її спростовує. Жінка та (або) чоловік, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 215/1191/17 (провадження № 61-9767св22)).

У статтях 57 та 58 СК України передбачені випадки для подружжя, за яких майно є особистою приватною власністю. Такий же підхід має бути застосований і до жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зокрема, особистою приватною власністю для жінки та чоловіка, які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, є: майно, набуте нею, ним до проживання однією сім`єю; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час проживання однією сім`єю, але за кошти, які належали їй, йому особисто;

Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд погоджується з доводами позивача, що відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в період з 2010 по 27 березня 2022 року були сімейними, адже позивачем доведено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом із їх сином ОСОБА_3 проживали разом за однією адресою: АДРЕСА_1 , за якою були зареєстровані, при цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство та спільний бюджет.

Указані обставини, підтверджуються зокрема, наступними доказами:

-довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за станом на 20.06.2024 у квартирі АДРЕСА_5 . Згідно відомостей цієї довідки, в указаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обоє починаючи з 20.01.1999 року, а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-довідкою абонента АТ «Харківобленерго» про здійснені оплати ОСОБА_4 комунальних послуг з електропостачання за 2018 рік, за особ/рах НОМЕР_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-роздруківкою електронних авіаквитків про спільний авіа переліт ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на відпочинок до Туреччини 06.10.2019 та 13.10.2019;

-інформацією про заброньовані туристичні послуги (пакетний тур) Харків - Анталія в 2020, надані ТОВ «Туристична компанія Анекс Тур» ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ;

-договором № 114221 про надання ОСОБА_1 медичних послуг ТОВ «Медичний Центр Офтальмика» від 28.11.2021 року, які були оплачені ОСОБА_4 згідно квитанцій: чек № 16309 від 28.11.2021 в сумі 27 750,00 грн; чек № 16310 від 28.11.2021 в сумі 27 750,00 грн.;

-договором № 114221 про надання ОСОБА_1 медичних послуг ТОВ «Медичний Центр Офтальмика» від 12.12.2021, які були оплачені ОСОБА_4 згідно квитанцій: чек № 16529 від 12.12.21 в сумі 2 850,00; чек № 123 в сумі 14 915,00 грн від 12.12.2021;

-випискою АТ «Ощадбанк» від 17.07.2024 по особовому рахунку ОСОБА_4 , з якого останнім були зняті грошові кошти для оплати за медичні послуги надані ОСОБА_1 ;

-роздруківками повідомлень телефонного спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , наданими за період з травня 2021 по березень 2022 року, які містять наступну інформацію: вирішення побутових потреб сім`ї; оплату рахунків за комунальні послуги; оплату рахунків оператора мобільного зв`язку; придбання продуктів харчування; придбання медичних препаратів; оплату медичних послуг; про спільний відпочинок; ведення спільного господарства; витрачання спільного бюджету; взаємні схвалення та приємні слова; повідомлення особистого характеру; вирішення питань, пов`язаних з потребами сім`ї; організації спільного відпочинку; про взаємні права та обов`язки тощо;

-спільними фото-світлинами на яких зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як у двох, так і в колі спільних друзів; як вдома, так і на відпочинку, в гостях, в публічних місцях, під час святкувань і спільних подорожей, загалом за період з 21.05.2017 по 04.03.2022 роки;

-численними зверненнями з приводу розшуку зниклого безвісти ОСОБА_4 та отриманими відповідями в яких позивача зазначено дружиною ОСОБА_4 , зокрема: листом від 10.06.2022 Т.В.О. командира військової частини НОМЕР_7 ; листом від 27.06.2022 начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил; листом від 11.08.2023 Т.В.О. командира військової частини НОМЕР_7 ; листом від 30.08.2023 за № 3421 ІНФОРМАЦІЯ_8 за результатами розгляду; листом від 31 серпня 2022 року за № 501/23/829 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 »; витягом з ЄРДР від 24.05.2022 та довідкою про прийняття і реєстрацію заяви ОСОБА_1 ; листом від 06.06.2022 за № 116/9/кц/5/ НОМЕР_8 ІНФОРМАЦІЯ_10 ; листом-сповіщенням сім`ї від 18.03.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_11 за № 1624; дозволом Прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва від 16.03.2023 за № 41-117 вих.-24; довідкою Козівської сільської ради Стрийського району Львівської області № 222 від 11.04.2024 року про поховання ОСОБА_1 ОСОБА_4 ;

-показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом з їх сином ОСОБА_3 , однією сім`єю в період з 2010 по 27 березня 2022 року, за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , ведення ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спільного господарства, наявністю в них спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків;

-іншими документами, зокрема лікарським свідоцтвом про смерть № 010-4460; довідкою Військової частини НОМЕР_7 від 30.04.2024; довідкою про причину смерті від 16.03.2024; свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серія НОМЕР_9 від 16.03.2024; витягом з протоколу засідання ВЛК Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 18.07.2024 № 5541; роздруківкою інформації з телеграм каналу СБУ щодо зниклого безвісти ОСОБА_4 , які були надані позивачем.

Суд також враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 під час проживання однією сім`єю в період з 2010 по 27.03.2022 в іншому шлюбі не перебували, що підтверджується відповідями Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зокрема від 13.09.2024 № 47635/8.1-24/вх.51503/8.1-24.

Таким чином, у зв`язку з встановленням судом факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю, суд приходить до висновку, що майно було набуте під час їх спільного проживання за спільні кошти та є їх спільної сумісною власністю.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях № 31/32/13/793-аз/04-2024-773-2024 від 22.11.2024 (47161) ОСОБА_4 належить транспортний засіб марки NISSAN, модель SENTRA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6342, дата реєстрації 13.02.2016 року.

Указаний транспортний засіб вважається спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі ст. 60 СК України. У зв`язку з цим, позивач має право власності на 1/2 частку цього транспортного засобу.

За життя ОСОБА_4 заповіту не складав, спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 (четверта черга спадкування), та їх син ОСОБА_3 (перша черга спадкування). Батьки ОСОБА_4 на дату відкриття спадщини померли, що підтверджується відомостями свідоцтва про смерть ОСОБА_16 та свідоцтва про смерть ОСОБА_1 , а також відомостями про те, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_16 та ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4 .

Оскільки ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та їх син ОСОБА_3 на дату смерті ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали за однією адресою ( АДРЕСА_1 ), то в силу положень ст. 1268 ЦК України, і позивач і відповідач вважаються такими, що прийняли спадщину. Про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, вони не заявляли.

Для оформлення спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Глуховцевої Н.В. з відповідними заявами. Проте, постановою від 19.11.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається у разі смерті одного з подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Підставою для відмови стала та обставина, що ОСОБА_1 не подано оригіналу документа, який підтверджує родинний зв`язок зі спадкодавцем. У матеріалах спадкової справи № 20/2024 відсутня копія свідоцтва про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Наведена обставина і зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 (провадження № 61-10035св22) зазначено, що «для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, Верховний Суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах: від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах».

Оскільки після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі справи № 20/2024, то належна ОСОБА_4 на праві власності частка у розмірі 1/2 у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки NISSAN, модель SENTRA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6342, дата реєстрації 13.02.2016 року, складає спадщину після смерті ОСОБА_4 , та має бути успадкована відповідачем по справі - ОСОБА_3 .

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

А згідно положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Отже зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 безумовно визнав позов, надавши про це окрему письмову заяву та заявивши про це у судовому засіданні, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого цивільного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2010 року по 27 березня 2022 року, а також про визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частку транспортного засобу марки NISSAN, модель SENTRA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6342, дата реєстрації 13.02.2016 року, є законними та такими, що підтверджуються належними та достовірними доказами, які у своїй сукупності в достатній мірі підтверджують наявність обставин, які входять в предмет доказування, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно вимог статті 141 ЦПК України судові витрати, які складаються зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись стст. 259, 263-166, 268, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності - задовольнити повністю.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з квітня 2010 року до моменту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) право власності на 1/2 частку транспортного засобу марки NISSAN, модель SETRA, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6342, дата реєстрації 13.02.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; РНОКПП НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) судовий збір у розмірі 2 771,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.