Провадження № 2/359/385/2025
Справа № 359/5426/24
23 січня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В..
при секретарі - Степаненко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженої відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних, інфляційних збитків ,-
Посилаючись на вимоги ст.625 ЦК України та правові висновки Верховного Суду, позивач вказує, що наявність судового рішення, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625ЦК України
Ухвалою судді від 05.06.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с.45).
У судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 , згідно із долученим до позовної заяви клопотанням на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України просила розглядати справу без присутності представниув позивача на підставі наявних доказів.
Відповідачка у призначене судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду повідомлена належним чином. Відзиву, заяви про розгляд справи без своєї участі до суду не направила.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали цивільної справи №1005/2867/2012 (провадження 6/359/213/2021) суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішення суду набрало законної сили 28.08.2012.

29.12.2012 на підставі вищевказаного рішення Бориспільським міськрайонним судом було видано виконавчий лист (а.с.12-на звороті -13).

Таким чином, факт укладення кредитного договору між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою ОСОБА_1 було встановлено вищевказаним рішенням суду, яке набрало законної сили, а також підтверджується копію кредитного договору, долученого позивачем (а.с.6-9) та Додатковою угодою №014/6435/82/69800/2 від 21 квітня 2009 року до Кредитного договору №014/6435/82/69800 від 27 березня 2008 року (а.с.10).

Суд звертає увагу, що за змістом вказаного кредитного договору було визначено позичковий рахунок для обліку заборгованості позичальника за кредитним договором №223394036 (а.с.6), який у подальшому був використаний замість номеру кредитного договору, як підстава виникнення зобов`язань боржника ОСОБА_1 при відступленні прав вимоги в договорах, укладених між фінансовими установами.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2021 у справі №1005/2867/2012 (провадження №6/359/213/2021) було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () у виконавчому листі №1005/2867/2012, виданому Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №914/6435/82/69800 від 27 березня 2008 року у розмірі 918882 гривень 26 копійок , судового збору 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 гривень (а.с.13-на звороті -14 та а.с.а.с.65-67 справи №1005/2867/2012, провадження №6/359/213/2021).

Встановлено, що 19.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало з ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» Договір №19-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого відступило шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору (а.с.14-на звороті - 15), у тому числі і щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджується Реєстром боржників до Договору №19-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги Додаток №3 (а.с.17-на звороті -18).

На підставі Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.02.2023, підписаного між ТОВ «КАМПСІС ФІНПНС » та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вони дійшли згоди щодо зарахування зустрічних зобов`язань на загальну суму 661577,78грн., у тому числі за Договором №19-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19.01.2023 (а.с.17 .

24.05.2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» укладено Договір №24-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №014/6435/82/69800 (позичковий рахунок для обліку заборгованості позичальника за кредитним договором №223394036) (а.с.21-27,28).

Відповідно до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України, а також ст.55 ЦПК України є правонаступником позивача та кредитором у зобов`язанні, що виникло у відповідача ОСОБА_1 на підставі Кредитного договору №014/6435/82/69800 Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 21 листопада 2019 року.

Згідно із даними Автоматизовної системи виконавчих проваджень 28.10.2019 було відкрито виконавче провадження №60429342 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем щодо боржника ОСОБА_1 , стягнувачем у якому є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Як вказує позивач, рішення суду боржником, відповідачем у справі ОСОБА_1 не виконано. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

В силу вимог ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором №014/6435/82/69800 від 27.03.2008. У зв`язку з цим первісний кредитом ПАТ «Райфффайзен Банк Аваль» скористався своїм правом дострокового стягнення кредиту, та, як було зазначено вище, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2012 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено та стягнуто суму заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 918882,26 грн..

Позивач ТОВ «ДЕБТ ФОРС» на вказану суму заборгованості (918882,26 грн.) нарахував 3% річних за період з 01.05.2021 по 23.02.2022 включно на загальну суму 22581,84 грн. (918882,26грн. х 3% / 100%/ 365 дн. х 299 дн.= 22581,84грн.) (а.с.5).

Крім того позивачем нараховано інфляційні втрати за період з травня 2021 по лютий 2022 року з урахуванням встановлених індексів інфляції на загальну суму 74085,15 грн. (918882,26 х 1,013х1,002х1,001х0,998х1,012х1,009х1,008х1,006х1,013х1,016 - 918882,26 = 74085,15грн.).

Таким чином, з ухваленням Бориспільським міськрайонний судом у 2011 році рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором від 25.04.2007 зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, водночас підлягає виконанню у спосіб, визначений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Отже, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення.

Правильність здійснених позивачем розрахунків перевірена судом.

Вимоги п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо заборони нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно із ст.625 ЦК України на період дії воєнного стану позивачем не порушений.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та повністю доведеними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення справи.

На підтвердження понесених витрат суду надано :

- договір про надання правової допомоги № 25/04-23 від 25.04.2023, укладений між ТОВ «ДЕБТ ФОРС» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС» (а.с.35-36),

- платіжну інструкцію № від 15 травня 2024 року про перерахування ТОВ «ДЕБТ ФОРС» Адвокатському об`єднанню «ЛІГАЛ АСІСТАНС» 78000,00грн.з за надання правової допомоги за договором №25/04-23 від 25.04.2023 (а.с.36-на звороті),

- Акт приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2024 на загальну суму 13000,00грн., з яких: консультація усна (з вивчення документів) по кредитній справі №014/6435/82/69800 - 1 година в сумі 1500,00грн.; консультація письмова по судовому рішенню по справі №1005/2867/2012 1 година в сумі 1500,00грн.; підготовка (складання) позовної заяви про стягнення 3% , інфляційних збитків 2 години в сумі 6000,00грн.; формування додатків до позовної заяви, зібрання та передача справи замовнику 2 години в сумі 4000,00грн. (а.с.31),

- підписана позивачем та АО «ЛІАЛ АСІСТАНС» заявка на надання юридичної допомоги №37 від 01.05.2024 на загальнусуму 13000,00 грн (а.с.39).

Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мати мають розумний розмір.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не брав, справа не представляє великої складності, тому неминучість витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі викликає сумнів.

Суд звертає увагу, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» є фінансовою установою, яке набуло право вимоги до відповідача у травні 2023 року. Отже необхідність отримання усною та/або письмової консультації по кредитній справі №014/6435/82/69800 (1 година в сумі 1500,00грн.) та по судовому рішенню по справі №1005/2867/2012 (1 година в сумі 1500,00грн.) слід визнати необґрунтованою.

Також суд вважає безпідставним включення до переліку послуг, які потребували професійної правничої допомоги, формування додатків до позовної заяви, зібрання та передача справи замовнику (2 години в сумі 4000,00грн.), оскільки усі документи, окрім позовної заяви та розрахунку заборгованості, а також доказів понесених витрат на правничу допомогу, безсумнівно надавалися ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Отже необхідність в отриманні послуги з «формування та передачі справи» слід визнати надуманою, оскільки такі дії не потребували професійних правових знань.

Таким чином, відшкодуванню підлягає лише частина заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн., яка повністю охоплює фактично надану правову допомогу по підготовці позовної заяви та пов`язаним із цим вивченням документів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3038,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № від 21.06.2024 (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» 3% річних в сумі 22581 гривні 84 копійки та інфляційні втрати в розмірі 74085 гривень 15 копійок, на загальну суму 96666 гривень 99 копійок (дев`яносто шість тисяч шістсот шістдесят шість тисяч дев`яносто дев`ять копійок), а також понесені судові витрати по спліт судового збору в сумі 3028 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень) та частину витрат на правничу допомогу в сумі 6000 гривень (шість тисяч гривень).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Харківське шосе, буд.201/203, літера 2А, офіс 602.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду виготовлено 28.01.2025.

Суддя: І.В. Муранова-Лесів