Провадження № 2/522/3154/25
27 серпня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ідеал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
05.08.2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та судових витрат.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги представник позивача зазначив, що в листопаді 2010 року за Актом приймання-передачі, ОСББ «Ідеал» прийняло на баланс багатоквартирний житловий будинок за адресою : АДРЕСА_1 , та здійснює його утримання і надання комунальних послуг. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 . Однак, в порушення положень чинного законодавства України та Статуту ОСББ власниця квартири не сплачує систематично та в повному обсязі внески до ОСББ «Ідеал». Сума заборгованості відповідача за спожиті послуги з централізованого опалення, постачання електричної енергії. утримання будинку та прибудинкової території та постачання води складає 23 113 гривень 97 копійок. Також, позивач просить стягнути інфляційні втрати у сумі 759 гривень 90 копійок та 3 відсотки річних у розмірі 231 гривня 84 копійки.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 13 годин 15 хвилин 07 листопада 2024 року.
03 квітня 2025 року представником заявника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ідеал» клопотання про розгляд справи за відсутності сторони.
В судове засідання 27 серпня 2025 року відповідач не прибув, про дату ча час судового засідання повідомлявся належним чином.
Представник позивача прибув в судове засідання та подав заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку тричі, про що свідчить рекомендоване повідомленні про вручення поштового відправлення яке повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідачем відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлені, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено, що в листопаді 2010 року за Актом приймання-передачі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з балансу ДП «Дирекція верстатобуд» на баланс ОСББ «Ідеал» було передано багатоквартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання вимог частин 4, 5 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ» здійснює управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники відшкодовують ОСББ витрати, що виникають в нього в процесі цієї діяльності, шляхом сплати внесків до Об`єднання.
Відповідно до ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників.
Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Таким чином, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом також встановлено, що задоволення потреб співвласників ОСББ «ІДЕАЛ» з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється як шляхом самозабезпечення, так й із залученням організацій, які надають житлово-комунальні та інші послуги і з якими ОСББ укладені відповідні договори.
Так, позивачем, з метою забезпечення надання співвласникам житлово-комунальних послуг, були укладені: договір про надання послуг з утримання будинку, договір на охорону об`єкта, договір на вивезення твердих відходів, що утворюються в процесі господарської діяльності, договір підряду на технічне обслуговування ліфтів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , договір про постачання електричної енергії, колективний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також укладено договори на постачання та розподіл газу, тощо.
Факт того, що відповідач є споживачем даних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , не оспорюється. Доказів протилежного та заперечень від відповідача до суду не надходило.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
У відповідності до ч.1 ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.
Згідно ч.3 ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення.
Задоволення потреб співвласників ОСББ з питань забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку здійснюється шляхом самозабезпечення відповідно до ст. 22 Закону.
Частиною 6 статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ч.3 ст.23 Закону).
Проте, відповідач не виконувала своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за управління будинком та отримані комунальні послуги до ОСББ «ІДЕАЛ», внаслідок чого у неї утворилась заборгованість.
Відповідно до розрахунку ОСББ «Ідеал» сума заборгованості відповідача ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території та постачання холодної води в період з травня 2023 року по червень 2024 року складає 23 113 гривень 97 копійок.
Жодних дій направлених на погашення заборгованості відповідачем здійснено не було.
Частиною 4 статті 319 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) визначено, що власність зобов`язує.
Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд зазначає, що обов`язок утримання свого майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, як вже зазначалось, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг - п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
У відповідності до Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є споживачем комунальних послуг. Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.
Згідно із п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
У відповідності до частини 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду.
Так, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому містилась вимога про стягнення заборгованості.
Жодних доказів того, що відповідач не отримував житлово-комунальні послуги, або доказів їх неналежної якості, чи/або отримання їх в неповному обсязі, відповідачем не представлено, а судом не встановлено.
Отже, враховуючи положення законодавства, вартість наданих та спожитих послуг, яку просить стягнути позивач, має бути сплачена їх споживачем.
Так, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається ст. 526 ЦК України.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму богу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем платежів, ОСББ «ІДЕАЛ» було додаткового нараховано 3 % річних у розмірі 231 гривеня 84 копійки та інфляційні витрати у розмірі 759 гривень 90 копійок.
Враховуючи викладене, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Так, постановами Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 року у справі № 235/499/17 визначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.
Згідно з ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання йому житлово-комунальних послуг, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було.
Таким чином, у відповідача сформувалась заборгованість за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 23 113 гривень 97 копійок, яка підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі.
Між тим, у заявлених позовних вимогах до відповідача, позивач також просив стягнути на його користь 3 % річних у розмірі 231 гривня 84 копійки та інфляційні витрати у розмірі 759 гривень 90 копійок.
Відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачена ст. 625 ЦК України, полягає в тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом.
Закріплена в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 березня 2018 року в справі № 401/710/15-ц, провадження №6-3193 св 18.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 922/175/18).
Відтак, вимога про нарахування 3% річних та інфляційних втрат також підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, на підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за житлово-комунальні послуги не спростовано, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Крім того, відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з вказаним, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,2,5,11,12,76-81,141,247,258-259,263-265,273,280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя