26.08.2025 Справа № 756/9059/20
Ун.№756/9059/20
Пр.№6/756/107/25
У Х В А Л А

26 серпня 2025 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М., розглянувши у порядку письмового провадження звіт боржника ОСОБА_1 про виконання судового рішення

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 19.05.2025 задоволено заяву представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича про зобов`язання боржника ОСОБА_1 подати звіт про виконання судового рішення і зобов`язано ОСОБА_1 у тримісячний строк з моменту отримання нею та/або її представником копії цієї ухвали подати звіт про виконання судового рішення, а саме: постанови Київського апеляційного суду від 09.11.2023, в редакції постанови Верховного Суду від 01.05.2024 щодо зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, тривалістю у межах 1 години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19.00 год. до 20.00 год за київським часом.

21.08.2025 на адресу Оболонського районного суду м.Києва засобами поштового зв`язку надійшов зазначений звіт за підписом представниці боржниці ОСОБА_1 - адвоката Бабішеної М.Л., датований 19.08.2025, в якому вона просить прийняти звіт і викладає наступне.

У листопаді 2022 року представник ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення зустрічного позову.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2023 року ОСОБА_2 було відмовлено у вжитті заходів забезпечення зустрічного позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 16 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволено частково. Зобов`язано матір дитини ОСОБА_1 забезпечити спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку) тривалістю 20 хвилин кожної неділі місяця в період з 11:00 год. по 11:20 год. за київським часом. В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01 травня 2024 року постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року змінено, викладено абзац четвертий резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у такій редакції: «Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, тривалістю у межах 1 години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19.00 год. до 20.00 год за київським часом».

В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишено без змін.

З 10.06.2024 у Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 за постановою Київського апеляційного суду від 09.11.2023 року, яку було змінено постановою Верховного Суду від 01 травня 2024 року.

Боржниця зазначає, що нею здійснювались та здійснюються усі необхідні дії щодо виконання відповідного рішення.

Оскільки рішенням зобов`язано Боржницю "забезпечити спілкування дитини з батьком", то для виконання судового рішення і забезпечення спілкування з батьком у розпорядження ОСОБА_3 надається телефон та/або планшет, підключені до мережі інтернет, з встановленими додатками Viber, WhatsApp, Боржниця також щоденно нагадує ОСОБА_3 про дзвінок батьку та пропонує поговорити з ним, а у разі, якщо ОСОБА_3 просить - вказувала в групі у Вайбері " ОСОБА_3 наш син" (де часто відбувається спілкування і куди Стягувачем додано державного виконавця і ще невідомих Боржниці "свідків", але наразі таку можливість писати повідомлення, так і дзвонити в межах цієї групи Стягувач, зловживаючи своїм становищем адміністратора групи, обмежив для Боржниці і власне ОСОБА_3 ) чи іноді на особистий номер Стягувача, що ОСОБА_3 не бажає сьогодні говорити чи просить перенести розмову на інший час/робить домашнє завдання та не хоче відволікатись/або ж перебуває у подорожі, де дітям забороняється користуватись мобільними телефонами тощо (тобто фіксує те, що просить її написати сам ОСОБА_3 ) - тобто Боржниця вчиняє всі дії для забезпечення такого спілкування.

Боржниця також постійно переконує ОСОБА_3 поговорити з батьком, взяти слухавку чи набрати батьку самостійно, намагається пояснити дитині, що це потрібно зробити для виконання рішення суду про таке спілкування.

Так, на підтвердження виконання судового рішення Боржницею надано:

-відеозаписи за 2023 рік (14 відеофайлів та 7 скріншотів).

-відеозаписи за 2024 рік (70 відеофайлів, 16 скріншотів).

-відеозаписи за 2025 рік (здійснені до 19 травня 2025 року, тобто в період, визначений рішенням про зобов`язання подати звіт) ( 98 відеофайлів, 1 скріншот).

Відеозаписи додані на флеш-накопичувачі у відповідних папках (всього 182 відеофайли). Також до частини відеозаписів додаються скріншоти що додатково підтверджують дату і тривалість таких розмов у відповідний період.

На таких відеозаписах зафіксовано, що усі можливості для зв`язку і спілкування сина з батьком Боржницею забезпечено - є інтернет, є технічні засоби - телефон і планшет, що передані у користування ОСОБА_3 , встановлені потрібні додатки, дзвінки від Стягувача надходять і ОСОБА_3 може вільно брати слухавку та спілкуватись або дзвонити сам, якщо цього бажає.

У звіті відображено пояснення боржниці щодо обставин справи, починаючи з липня 2020 року. Зазначено про те, що з початку судових процесів її відносини з колишнім чоловіком сильно погіршились, у спілкуванні з нею він допускав нецензурну лексику, принижував її та її родину, називаючи "горе-мамочка", "гидота мамочка одиначка", "істота", "мерзота", "брехуха", обзивав їх "сворою-мразотою рептилоїдів", "ворожою коаліцією" яку він знешкодить і покарає, ОСОБА_3 називав "безбатченком".

Після прибуття до Бельгії, влаштування життя на новому місці вона переконувала ОСОБА_3 поговорити з батьком, але він категорично відмовлявся. Часто він плакав і благав не заставляти його, коли мова заходила про розмови з батьком.

14.07.2023 року в Франкомовному суді Бельгії було призначено засідання щодо повернення ОСОБА_3 в Україну. Цей процес було ініційовано батьком попри війну в Україні і реальну загрозу життю дитини. На цьому засіданні суддя призначила обов`язкові розмови ОСОБА_3 з батьком кожної п`ятниці о 20-00 по 15 хвилин.

Матері вдалось переконати сина іноді виходити з батьком на зв`язок, як це було встановлено судом. Але фактично перед кожною розмовою син постійно пручався, не хотів брати слухавку, скидав дзвінок, просив вимкнути телефон. Втім, один раз на тиждень майже не було випадку, коли б ОСОБА_3 не розмовляв би з батьком. Він робив це «через не хочу», з переконаннями і проханнями, бо розумів, що принаймні це потрібно було робити лише раз на тиждень.

В ті рідкі випадки, коли ОСОБА_3 не брав слухавку, він пояснював батьку, чому він це не зробив. Але батько ніколи не цікавився ні станом сина, ні його здоров`ям, ні його досягненнями. Він тільки дорікав йому, що він має говорити і які в нього жахливі мама, дідусь, «бабка» та дядько, називаючи нас "опікунами" і розповідаючи, як ОСОБА_3 пошкодує про все, що відбувається.

Тим часом ОСОБА_2 також звернувся до суду в Україні для забезпечення щоденного спілкування з ОСОБА_3 протягом 4 годин. Перша інстанція відмовила в цьому. Апеляційний суд частково задовольнив вимоги ОСОБА_2 , і 9 листопада 2023 року судом було призначено розмови протягом 20 хвилин щонеділі.

ОСОБА_3 був шокований, що йому доведеться розмовляти ще й в неділю. Та батькові було мало, суть розмов не мінялася - образи і спроби здійснити відчуження дитини від матері (розповідаючи, які погані усі навколо ОСОБА_3 крім самого ОСОБА_2 ), примус виконувати рішення суду.

До отримання рішення Бельгійського суду про відмову у поверненні ОСОБА_3 в Україну, батько дитини ініціював виклик працівників поліції, які прибувши за місцем проживання боржниці з сином з`ясовували причини, з яких син не виходить на зв`язок з батьком. ОСОБА_3 їх повідомив про те, що не хоче розмовляти з батьком, але розуміє, що це потрібно і намагатиметься це робити. Ця ситуація налякала дитину.

Усе це підтвердив і сам ОСОБА_3 , який повідомив суду в Бельгії під час його опитування у вересні 2023 року, що він не хоче розмовляти з батьком, мама пропонує йому поговорити, але він не хоче, проте боїться, що суд скаже, що це невиконання рішення. Також він підтвердив, що пам`ятає як батько його викрав, як під час розмов батько весь час каже погані речі про матір, а також вкотре підтвердив своє бажання жити з нею.

01 травня 2024 року Верховний Суд не взяв до уваги аргументи щодо категоричного небажання дитини спілкуватися з батьком і частково задовольнив розмови з батьком щоденно в межах години.

Боржниця забезпечувала і забезпечує все для виконання судового рішення про зв`язок дитини з батьком, в ОСОБА_3 є особистий телефон та планшет. І поступово, через її постійні та багаторазові прохання та пояснення щодо судового рішення, ОСОБА_3 став виходити на зв`язок з батьком трохи частіше. В ті дні, коли він не хотів говорити або не міг (наприклад, на час перебування у літньому таборі чи був у лікарні, де йому видаляли апендицит), він за проханням матері принаймні відправляв відео-повідомлення, голосові повідомлення, або вона писала текстові повідомлення, які просив написати ОСОБА_3 . Якщо на зв`язок ОСОБА_3 не виходив кілька днів, ОСОБА_3 пояснював своєму батьку, що не хотів говорити. Дитина щоразу стикалася з агресією, образами від батька, тож кожна наступна розмова давалася ще важче.

ОСОБА_3 не раз казав, що таке примусове спілкування, особливо щоденно (як це було вирішено Верховним Судом в травні 2024 року), є дуже важким для нього і він хотів би зменшити кількість дзвінків чи щоб він дзвонив не "з примусу" судового рішення, а коли сам того захоче.

На багатьох відеозаписах зафіксовано, як ОСОБА_3 пояснює батькові, що він дзвонить, бо "він мусить дзвонити по рішенню", але він не хоче говорити.

Враховуючи рішення касаційного суду і регулярні скарги ОСОБА_2 до виконавчої служби, мати з сином вже понад рік частково обмежують активності ОСОБА_3 , і одразу після школи біжать додому, бо має відбутись "спілкування". У вихідні вони також прив`язані до телефону. Але при всьому цьому, боржниця все ж таки намагається забезпечити для сина спокійне і щасливе дитинство, дати йому можливість займатись у гуртках та на додаткових заняттях, гуляти з друзями, брати участь у шкільних активностях.

Наприклад, восени 2022, 2024 років, весною та влітку 2025 року ОСОБА_3 їздив у тижневі шкільні подорожі, виїздив на вихідні та в скаутський табір на 10-11 днів. Дитина активно проводить час, відвідує гуртки, ходить в гості до друзів, в Бельгії популярні піжамні вечірки для дітей, де відповідно син перебуває цілий день і залишається на ніч. ОСОБА_3 запрошують на дні народження, він любить гуляти, виїжджати на природу, подорожувати. Всі три роки ОСОБА_3 не полишає навчання в українській школі, нерідко після навчання в школі в Бельгії влаштовують різноманітні заходи для дітей і батьків, а саме кінопокази, концерти, дні відкритих дверей з розвагами тощо. ОСОБА_3 відвідує також гуртки та освітньо-розважальні заходи в українському центрі в Брюсселі . Тобто дитина розвивається і має право проводити свій вільний час за власним вибором, а не з примусу судового рішення і під тиском батька. При цьому, ОСОБА_3 також не розуміє, чому батько не може дослухатись до нього та не примушувати його спілкуватись, коли ОСОБА_3 цього не хоче або має інші плани.

Батько ОСОБА_3 є єдиним адміністратором групи у Вайбері "ОСОБА_3", він систематично блокує боржницю в цій групі, видаляє її номер і додає на свій розсуд. Коли ОСОБА_3 намагається дзвонити на особистий номер батька (Стягувача), то ОСОБА_2 часто не бере слухавку, а також кілька тижнів тому Стягувач самостійно вирішив, що приймати дзвінок від сина він буде лише 5 хвилин (з 19:00 по 19:05 або з 19:30 по 19:35), чим фактично створює свої додаткові умови і перешкоди щодо виконання судового рішення. Нещодавно і цей час прийому дзвінків скоротився, тепер він чекає дзвінок лише рівно о 19:00 за київським часом.

Зазначені вище пояснення фіналізовані висновком боржниці про те, що нею забезпечено всі засоби для виконання рішення суду та вона усіляко сприяє такому виконанню, але водночас, таке виконання не може суперечити інтересам дитини, її гармонійну розвитку і її власним бажанням.

Просить врахувати, що у всіх процесуальних документах Стягувач стверджує про своє бажання спілкуватись з сином, але при цьому сам же створює все більше перешкод у такому спілкуванні.

Зазначає, що судовим рішенням не вказано таких часових обмежень по дзвінкам і це власна ініціатива Стягувача поставити такі обмеження в 5 хвилин на отримання дзвінка замість визначених судом "у межах години".

Звернуто увагу, що Стягувач не обговорює з сином його справи, не питає дитину про щось, а зосереджується лише на процесуальних моментах та "невчасності" дзвінків сина.

Далі викладено зміст однієї з розмов, яка також зафіксована на долученому до звіті відео, коли коли ОСОБА_3 зателефонував батьку трохи пізніше, ніж вказано у рішенні:

" ОСОБА_2 : - Час передбачений законом закінчився.

ОСОБА_3:- Да, але я не можу бути постійно біля слухавки! Я просто тобі нагадую. Ти маєш право бути не біля слухавки, а я не маю? Я звичайно маю чекати рівно о 6.

ОСОБА_2 :- Якщо ти будеш так відповідати, то я не хочу з тобою розмовляти. Тому поклади будь-ласка слухавку і не турбуй мене у непередбачений час".

На цьому ж відеозаписі ОСОБА_2 каже ОСОБА_3 "Дуже скоро ти сам будеш блювать від того, як ти сплюндрував наші відносини! Сам! І покладеш вину на самого себе! І перед опікунською радою не будеш називати те збіговисько, яке тебе зараз виховує".

На що ОСОБА_3 вже не витримує і каже: "Що ти зараз кажеш? Опікуни… Збіговисько, яке тебе виховує.. Бабка … Жахливо , створіння. Хватить ображати мою родину! Все."

Зі змісту розмов батька з сином боржниця робить висновок про те, що поведінка батька, манера розмов з сином, висловлювання, які він робить відчужують дитину від батька і його бажання спілкуватись стає ще меншим.

У звіті зазначено також про розмови матері з сином, при яких вона переконує його спілкуватись з батьком і які відображають стале небажання сина це робити.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01.08.2025 року було відмовлено у задоволенні подання Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У цьому судовому рішення зазначено, що суд погоджується з доводами представника ОСОБА_1 щодо того, що таке виконання в певній мірі залежить не лише від волевиявленням матері. Окрім цього, постанови щодо накладення штрафу оскаржуються, а тому стверджувати про неналежність виконання рішення станом на день розгляду подання, є передчасним. Таким чином, суду не надано доказів того, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов`язання, не надано доказів того, що вона вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду."

Постановою від 07.08.2025 року Шостим апеляційним адміністративним судом було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та визнано протиправними та скасовано постанови заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича від 09 грудня 2024 року та від 17 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафів у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

Ухвалюючи це рішення, колегія суддів зазначила, що державному виконавцю було надано "Звіт про бесіду суду із Кункіним ОСОБА_3" від 08 вересня 2023 року франкомовного суду першої інстанції Брюселлю, проведеного за участю судді та перекладача, та висновок від 24 жовтня 2020 року фахівця психодіагностичного обстеження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджують небажання дитини спілкуватися із батьком.

На думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, суд першої інстанції не спростував твердження позивача ОСОБА_1 , що вона жодним чином не перешкоджала виконанню постанови Київського апеляційного суду від 09 вересня 2023 року по справі №756/9059/20, а навпаки створювала всі умови для виконання цього рішення, проте під час прийняття оскаржуваного рішення 07 квітня 2025 року не було враховано, що виконання рішення суду може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі рідним батьком, - третьою особою в цій справі (стягувачем у виконавчому провадженні НОМЕР_1), бо це фактично може визнаватися примушуванням дитини і призвести до психологічного тиску на малолітню дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому на сьогоднішній день європейському середовищі - Королівстві Бельгія"

Вважає, що обставинами, які ускладнюють виконання рішення про забезпечення позову є:

1)поведінка самого стягувача - батька дитини ОСОБА_2 , який під час спілкування з малолітньою дитиною часто дозволяв собі образи як в сторону самої дитини ("мала потвора", "ворог", "у тебе з психікою все гаразд?", "у тебе відмінна поведінка від нормального розвитку дитини", "ти неврівноважений", "якщо ти будеш так відповідати, то я не хочу з тобою розмовляти", "ти плюндруєш моє прізвище"...), так і в сторону інших членів родини (матері, бабусі і дідуся дитини). Крім того, Стягувач у розмові спочатку особисто вказує, що ОСОБА_3 може не брати слухавку, якщо не бажає спілкуватись (тобто, дитина чує згоду батька на те, щоб спілкування відбувалось не кожен день), але потім ставить в вину Боржниці та самому ОСОБА_3 такі пропущені дзвінки і погрожує ОСОБА_3 , що у разі, якщо він не буде спілкуватись з батьком, то для його мами (Боржниці) настануть негативні наслідки.

Відповідний психологічний тиск батька (Стягувача) на дитину, бажання ОСОБА_3 "заховатись", усунутись від образ і знецінення, які він чує під час спілкування з батьком, було зафіксовано психологом-психоаналітиком Слободянюк О.О. у висновку спеціаліста за результатами експериментально-психологічного дослідження.

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Слободянюк О.О. з проханням надати експертну оцінку психоемоційного стану дитини ОСОБА_3 та надати експертний висновок щодо рівня зв`язку дитини з батьком.

У висновку від 14 травня 2025 року, складеного психоаналітиком Слободянюк О.О , спеціалістом наголошено на наступному:

-" ОСОБА_3 не сприймає біологічного батька як емоційно значущу фігуру у своїй сім?ї. Відсутність фігури батька є наслідком тривалого стресу, емоційного болю, захисною реакцією на агресію".

-"За результатами тестування можна стверджувати наступне: на тестових завдання де є місце для батька і для матері він обирає місце якнайдалі від батька. На тестових завданнях де дитина має самостійно розмістити членів родини він жодного разу не позначив батька. В питаннях по взаємодії з іншими людьми в скрутних ситуаціях він обирає як опорну фігуру матір, в менш значущих ситуаціях - обирає друзів".

-"Психоемоційний розвиток дитини загалом демонструє емоційну стабільність, але можна стверджувати, що у ОСОБА_3 є слабкість емоційної регуляції в стресових умовах або під час спогадів про ці стресові події. Під час розповіді про стресову подію (регулярні перебування в батька, подія з викраденням) можна спостерігати реакцію збільшене хвилювання. Спогади про агресію батька говорять про переживання дитиною травмуючої ситуації.

ОСОБА_3 ставиться негативно до тих фактів психічного і фізичного насильства які були перелічені вище і дитина однозначно страждає через образи та погрози. Образ батька ОСОБА_2 в уяві дитини негативний".

-" Стиль спілкування з матір?ю довірчий, звертається до матері, ділиться враженнями, переживаннями. Мати є безумовним авторитетом для дитини.

Під час розповіді про своє життя ОСОБА_3 поділився переживаннями про стосунки з батьком. Він часто просить батька дзвонити йому менше, але батько не прислухається до його прохань".

-"Розмови з батьком викликають у дитини сильну емоційну напругу, тривогу, відчуття приниження, викривлення реальності та знецінення. Це призводить до емоційного виснаження, захисного уникнення контакту й відмови від спілкування. Така поведінка дитини є психологічно обґрунтованою та свідчить про потребу в захисті від шкідливого емоційного впливу.

Це пояснює, чому дитина відмовляється від таких розмов".

-" ОСОБА_3 аргументує своє бажання менше спілкуватись з батьком тим, що батько принижує честь і гідність його та його близьких, зокрема матері і йому це неприємно чути. Це його свідоме бажання. Також він пам?ятає травмуючі події і не відчуває, що батько його розуміє".

У випадках, коли Стягувач змінює риторику спілкування з сином та уникає образ в його сторону, а ОСОБА_3 у цей день має бажання і настрій поговорити, вони можуть поспілкуватися 15-20 хвилин (наприклад, як 23.06.2025 року, коли батько підтримав розмову про машинки, які колекціонує ОСОБА_3 та про кліматичні зміни, якими також переймається ОСОБА_3 або коли Стягувач обговорював з сином рух скаутів, у якому бере участь ОСОБА_3 тощо).

Однак, таке трапляється не дуже часто, оскільки в переважній більшості випадків Стягувач знову піднімає тему його невдоволення діями/думками/почуттями сина або знову починає висловлювати звинувачення в адресу Боржниці та інших членів родини дитини, а ОСОБА_3 , не бажаючи вкотре це вислуховувати, обирає завершити розмову.

До прикладу, у розмові від 28.04.2025 року, спочатку спілкування батька з сином відбувалось спокійно, про одяг і фільми, але після цього ОСОБА_2 почав називати маму ОСОБА_3 та бабусю з дідусем "терористами, з якими не домовляються", на що ОСОБА_3 вкотре попросив не ображати його родину і закінчив розмову, бо не хотів чути подальші образи.

Коли ОСОБА_2 повертається до образ або ігнорування думки сина, ОСОБА_3 не бажає продовжувати таке спілкування і часто потім не хоче піднімати слухавку на подальші дзвінки.

2)Небажання дитини спілкуватись з батьком під примусом, без врахування побажань дитини по формату і часу спілкування, а також небажання дитини продовжувати розмову у випадках, коли він чує образи в свою сторону або в сторону його рідних.

ОСОБА_3 не раз вказував і писав батьку (Стягувачу), що примус до щоденного спілкування для нього є надмірно обтяжливим. Будь-які спроби примусити дитину до спілкування, якого дитина не хоче, являтимуть собою психологічне насильство, що суперечить нормам українського законодавства, міжнародним стандартам захисту прав дитини та, зрештою, етичним нормам у сфері виховання.

3)Оскільки ОСОБА_3 під час перебування у Бельгії дуже захопився рухом скаутів, він періодично їздить з ними в літні табори та відвідує інші організовані ними заходи та також відвідує шкільні активності - бере участь у шкільних виставах, виступах, ярмарках тощо. Водночас, з огляду на правила перебування у таких літніх таборах, дітям офіційно заборонено брати з собою телефони, що також ускладнює виконання рішення на такий період. При цьому, діючи добросовісно, ОСОБА_3 самостійно і Боржниця додатково повідомляють завчасно Стягувача про такі заплановані виїзди ОСОБА_3 і неможливість прийняття дитиною дзвінків на цей період.

Боржниця вказує, що про причини невиконання судового рішення вона неодноразово повідомляла і Печерський відділ ДВС, направляючи пояснення, клопотання та докази, які обґрунтовують її доводи. При цьому вона звертала увагу державних виконавців на недобросовісні дії стягувача щодо дитини, небажання ОСОБА_3 спілкуватись з батьком, однак оцінки цьому державними виконавцями не здійснено.

Відповідно до ч.1 ст.453-3 ЦПК України, суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

З огляду на відсутність клопотання сторін, звіт розглядається судом в порядку письмового провадження, підстав для проведення судового засідання за власною ініціативою суд не вбачає.

Конституцією України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (частина 3 статті 51).

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Верховний Суд, у постанові від 08.07.2021 у справі №640/11833/19, висловив незгоду з висновками судів попередніх інстанцій, що виконання даного рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №824/308/20-а".

Оцінивши доводи боржника, відображені у звіті, дослідивши представлені суду матеріали, які додані до нього, суд констатує, що звіт про виконання судового рішення відповідає вимогам, визначеним ст.453-3 ЦПК України і охоплює період з 09.11.2023 по 19.05.2025, який визначений судом у ухвалі від 19.05.2025.

Відповідно до ч1,2 ст.453-4 ЦПК України, за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 453-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд звертає увагу на сталість позиції дитини ОСОБА_3 щодо спілкування з батьком, висловленої з моменту опитування його у 2023 судом Бельгії при вирішення питання за позовом батька щодо повернення сина в Україну, її незмінність, що підтверджується матеріалами, наданими до звіту, відсутність доказів будь-якого тиску на дитину при формуванні своєї власної позиції, що підтверджено у ході психологічного обстеження дитини психологом у травні 2025.

Отже, на думку суду, боржницею наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, зокрема, позицію дитини щодо такого спілкування, яка часто висловлює небажання спілкуватись з батьком, поведінку стягувача, який під час спілкування висловлює негативні емоції та образи і щодо дитини, і щодо його матері та близьких дитині людей, що відчужує дитину від нього. Суд не вбачає підстав для висновку про те, що заходи, які вживаються боржницею є недостатніми для своєчасного і повного виконання судового рішення.

Суд не вбачає підстав для встановлення нового строку для подання звіту, що передбачено положеннями ч.7 ст.453-4 ЦПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.453-3-453-4 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Прийняти звіт боржниці ОСОБА_1 про виконання судового рішення, а саме: постанови Київського апеляційного суду від 09.11.2023, в редакції постанови Верховного Суду від 01.05.2024 щодо зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, тривалістю у межах 1 години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19.00 год. до 20.00 год за київським часом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя А.М. Майбоженко