У Х В А Л А

28 липня 2025 року

м. Київ

справа № 199/5770/24

провадження № 61-7675ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Погрібняка Олексія Михайловича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська) від 24 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська) від 18 червня 2010 року.

Вказував, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська) від 18 червня 2010 року з нього стягнуто на користь відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частині від всіх видів заробітку на неповнолітнього сина ОСОБА_3

12 грудня 2014 року рішенням Шевченківського районного суду м. Дніпра (раніше - Бабушкінськоий районний суд м. Дніпропетровська) збільшено розмір аліментів у зв`язку з отриманням дитиною інвалідності до 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття сина.

Заборгованості зі сплати аліментів він не мав.

Після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку в нього змінився майновий стан.

31 липня 2023 року він отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини під час перебування у Збройних Силах України, став інвалідом війни II групи, потребує лікування та реабілітації.

На його утриманні перебуває його мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не працює, постійно хворіє та отримує пенсію за віком.

Через вказану інвалідність він не може влаштуватися на роботу та отримувати сталий прибуток. Єдиним доходом, який він отримує, є державна допомога інваліду II групи.

24 вересня 2024 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, визначений рішенням Шевченківського районного суду м. Дніпра (раніше - Бабушкінськоий районний суд м. Дніпропетровська) від 12 грудня 2014 року, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до повноліття дитини.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

21 травня 2025 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська) від 24 вересня 2024 року залишено без змін.

20 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Погрібняк О. М. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська)від 24 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди не врахували висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 761/26947/17, від 22 січня 2020 року в справі № 691/1497/17, від 17 лютого 2020 року в справі № 459/2186/18, від 23 лютого 2022 року в справі № 447/2136/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 149/2510/21, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вбачається, що між сторонами виник спір про зменшення розміру аліментів.

Отже, касаційна скарга заявника подана на судові рішення в малозначній справі, які відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що касаційна скарга має виняткове значення для ОСОБА_1 , оскільки син, на якого стягуються аліменти, має інвалідність першої групи, потребує постійного медичного обслуговування, реабілітаційної підтримки, соціальної адаптації та інтеграції.

Зменшення розміру аліментів у подібних умовах є загрозою для розвитку дитини, яка постійно потребує спеціалізованих послуг.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України

від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Аналіз змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що касаційна скарга має виняткове значення для учасника справи (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), а тому судові рішення в справі підлягають касаційному оскарженню.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені статтею 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Погрібняка Олексія Михайловича на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра (раніше - Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська)від 24 вересня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року.

Витребувати із Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра цивільну справу № 199/5770/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров