Справа №567/1120/25
Провадження №2/567/474/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Пономаренко Р.А.

з участю

представника позивачки адвоката Шминдрук О.Ф.

представника відповідача адвоката Павлюк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 15.12.2017 вона з відповідачем перебуває в шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 .

Вказує, що дочка проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги в добровільному порядку в достатній мірі не надає, його допомога має нерегулярний характер та не відповідає у повній мірі потребам дитини. Зазначає, що відповідач працює неофіційно, надаючи послуги з будівельних та ремонтних робіт, має задовільний стан здоров`я та інших утриманців не має.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 , будучи працездатним, ухиляється від належного утримання дочки, зважаючи на та, що він офіційного доходу не має, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 01.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом подати відзив на позовну заяву. У поданому відзиві ОСОБА_1 позов визнав частково, зазначивши про те, що він не є власником нерухомого майна, а тому змушений винаймати житло для свого проживання, офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, однак не заперечує факту необхідності утримання дитини, а тому вважає за потрібне стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 3500 грн. щомісячно.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав та доводів, наведених у ньому. Зазначила, що її довірителька та відповідач з 15.12.2017 перебувають у шлюбі, однак у зв`язку з погіршенням їхніх відносин на даний час в провадженні Острозького районного суду Рівненської області перебуває справа про розірвання шлюбу.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивачки та відповідача народилася дочка ОСОБА_4 , яка на даний час проживає разом з позивачкою, а відповідач, проживаючи окремо від них, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку в достатній мірі не надає, його допомога має нерегулярний характер та не відповідає у повній мірі потребам дитини.

Зазначає, що відповідач працює неофіційно, надаючи послуги з будівельних та ремонтних робіт, має задовільний стан здоров`я та інших утриманців не має.

Вказуючи на те, що ОСОБА_2 , будучи працездатним, ухиляється від належного утримання дочки, зважаючи на та, що його дохід носить мінливий характер, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання його дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно.

Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що її довіритель ОСОБА_2 позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 3500 грн.

Пояснила, що у власності ОСОБА_2 нерухомого майна немає, а тому він змушений винаймати житло для свого проживання, що потребує коштів для оплати оренди житла. Вказала, що спеціальність за професією довірителя їй не відома, офіційно він не працевлаштований, має мінливий дохід, надаючи послуги з ремонту автомобілів, однак не заперечує факту необхідності утримання ним дитини.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час дочка сторін у справі проживає з позивачкою.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3196 гривні.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 18 років, якою є дочка сторін у справі становить 3196 грн.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, а також беручи до уваги, що на даний час позивачка працює помічником вихователя Новомалинської гімназії та її заробітна плата є єдиним джерелом доходу, а тому вона самостійно не може забезпечити належні умови для малолітньої доньки, відповідач належним чином свою дочку не забезпечує, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із ОСОБА_5 на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком малолітньої ОСОБА_6 відповідач її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дитини не надав.

Оскільки загальний розмір утримання дочки від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком ОСОБА_6 на даний час її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного доказу того, що він надає утримання дитині та з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців, а також те, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере що розмір аліментів, які пропонує стягувати позивачка, є завищеним, оскільки такий розмір аліментів не обґрунтований відповідними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дитини, відповідач свою дочку належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, а тому з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 24.06.2025, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі.

На підставі ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273, 274-279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складено 05.08.2025.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.