ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м.Суми

Справа №579/534/24

Номер провадження 22-ц/816/762/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

у присутності:

позивача - ОСОБА_1 та його представника адвоката Тимошенка Євгена Олександровича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «По управлінню житлом «Житлкомсервіс»

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2024 року у складі судді Моргуна О.В., ухвалене в м. Кролевець Сумської області, повне рішення складено 19 вересня 2024 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «По управлінню житлом «Житлкомсервіс», третя особа: ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного підприємства «По управлінню житлом «Житлкомсервіс» (далі ПП «УЖ «Житлокомсервіс»), третя особа: ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 лютого 2024 року директор ПП «УЖ «Житлокомсервіс» у відкритому публічному місці на дверях під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 опублікувала недостовірні та неправдиві відомості щодо нього як начальника КП «Кролевецька ЖЕК», які полягають у тому, що він вчиняє протиправні рейдерські дії, та з цього питання закликає зібратися співвласникам вказаного будинку 02 березня 2024 року о 15:00 год.

Зазначає, що така інформація стосовно заняття ним рейдерськими діями не відповідає дійсності, є негативною, створює негативне уявлення про нього та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди честі, гідності та ділової репутації. Вказані твердження директора ПП «УЖ «Житлкомсервіс» відносно нього формують негативну громадську думку, руйнують імідж та його репутацію як керівника КП «Кролевецька ЖЕК» та Кролевецької міської ради в цілому.

Вказує на те, що він також має статус депутата Кролевецької міської ради восьмого скликання.

Зазначені вище дії директора ПП «УЖ «Житлкомсервіс» порушують право на повагу до честі, гідності і ділової репутації. Поширена директором ПП «УЖ «Житлкомсервіс» недостовірна інформація складає негативні враження у суспільстві про позивача як про людину, керівника підприємства та депутата. Поширена інформація є неправдивою та негативною, оскільки розповсюдження такої інформації створює для нього негативні наслідки. Жодних протиправних дій він не вчиняв та не вчиняє.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

1.Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права начальника КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_1 , поширену 29 лютого 2024 року директором ПП «УЖ «Житлокомсервіс» про те, що начальник КП «Кролевецька ЖЕК» Тригуб Євген здійснює протиправні рейдерські дії.

2.Зобов`язати директора ПП «УЖ «Житлокомсервіс» протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію біля будинку АДРЕСА_1 шляхом розміщення на дверях будинку під заголовком «Спростування недостовірної інформації», поширеної щодо начальника КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_1 є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню в частині того, що начальник КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_3 здійснює протиправні рейдерські дії.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права начальника КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_1 інформацію, поширену 29 лютого 2024 року директором ПП «УЖ «Житлкомсервіс» ОСОБА_2 про те, що начальник КП «Кролевецька ЖЕК» Тригуб Євген здійснює протиправні рейдерські дії.

Зобов`язано директора ПП «УЖ «Житлкомсервіс» ОСОБА_2 протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію біля будинку АДРЕСА_1 шляхом розміщення на під`їздах дверей будинку під заголовком «Спростування недостовірної інформації», поширеної щодо начальника КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_1 в частині тверджень про те, що начальник КП «Кролевецька ЖЕК» Тригуб Євген здійснює протиправні рейдерські дії.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ПП «УЖ «Житлкомсервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову до ПП «УЖ «Житлкомсервіс» у повному обсязі; скасувати рішення, а провадження у справі закрити; вирішити питання перерозподілу судових витрат.

Зазначає, що рішення суду було ухвалено на підставі не повно і не всебічно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень проти позову, у тому числі, зазначених у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій він умисно не зазначає обставин, у зв`язку з якими 29 лютого 2024 року було розміщено вказане оголошення підприємством, директором якого являється ОСОБА_2 . Вважає, що позивач навмисно не вказав у своїй позовній заяві обставини, які мали місце до 13 березня 2024 року, так як вони свідчать про безпідставність і необґрунтованість його позовних вимог.

Вказує на те, що саме протиправна вимога начальника КП «Кролевецька ЖЕК» Тригуба Є.О. припинити ПП «УЖ «Житлкомсервіс» займатися господарською діяльністю та виконувати договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком № 8 від 03 липня 2020 року, який у передбаченому законом порядку не було розірвано чи визнано недійсним, розповсюдження серед співвласників будинку неправдивої інформації щодо заміни управителя будинку, спричинення у зв`язку з цим збитків відповідачу і стало причиною звернення до правоохоронних органів 29 лютого 2024 року та реалізацією свого права на звернення відповідно до ст. 40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» та відповідно причиною розміщення в той же день на дверях під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 оголошення.

Вважає, що оспорювана інформація не може вважатися недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права начальника КП «Кролевецька ЖЕК» ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку має місце реалізація відповідачем конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Крім того, на думку відповідача, справа розглянута судом першої інстанції з порушенням правил юрисдикції загальних судів, оскільки фактично спір виник між юридичними особами КП «Кролевецька ЖЕК» та ПП «УЖ «Житлкомсервіс» з вказаних відповідачем причин, а позов про спростування недостовірної інформації поданий та стосується особи, яка виступає від імені юридичної особи КП «Кролевецька ЖЕК» при виконанні ним своїх посадових обов`язків, а поширена інформація пов`язана зі сферою господарювання юридичних осіб, яку і просив визнати недостовірною позивач.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що за цим позовом належним позивачем є саме фізична особа ОСОБА_1 , а не юридична особа КП «Кролевецька ЖЕК», тому справа не підлягала розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до компетенції господарського суду.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що, оскільки у даному спорі не зачіпаються особисті немайнові права юридичної особи, то саме позивач як фізична особа є належним позивачем у даному спорі, а відтак спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства. Поширення відповідачем інформації встановлено місцевим судом, а також визнано самим відповідачем, що беззаперечно доводить факт поширення недостовірної інформації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, які заперечили проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 29 лютого 2024 року на під`їзді багатоквартного будинку АДРЕСА_1 було розміщено оголошення наступного змісту: «Шановні співвласники будинку АДРЕСА_1 . Просимо зібратися 02.03.2024 року о 15-00 годині на прибудинковій території з питання протиправних рейдерських дій начальника КТ «Кролевецька ЖЕК» Тригуба Євгена».

Вказане оголошення розміщене від імені ПП «УЖ «Житлкомсервіс».

В суді першої інстанції ОСОБА_4 , яка є директором ПП «УЖ «Житлкомсервіс» пояснила, що вказане оголошення було виготовлено за її дорученням, та саме вона є ініціатором зазначеного оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач поширив недостовірну інформацію про позивача невизначеному колу осіб, яка складає негативне враження у суспільства про позивача як про людину, яка своїми діями порушує права інших людей. За встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відносно позивача було поширено відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, мають виражений негативний характер, а також принижують ділову репутації останнього, тобто порушують немайнові права позивача, а тому підлягають визнанню такими, що не відповідають дійсності.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції не узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

З позиції правової природи, право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на стику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.

Статтею 270 ЦК України передбачено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на повагу до гідності і честі.

Згідно зі статтею 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 270 ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи належить право на повагу до гідності та честі.

Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України).

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому медіа з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Отже, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

При вирішенні питання про порушення права на презумпцію невинуватості слід брати до уваги не лише зміст конкретних висловлювань, а й контекст, в якому вони були зроблені (справа «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

В апеляційній скарзі відповідач, зокрема просив скасувати судове рішення та закрити провадження у справі з підстав порушення правил юрисдикції загальних судів, оскільки на його думку, вказаний спір виник між юридичними особами та мав розглядатися в порядку господарського судочинства.

З цього приводу колегія суддів зауважує, що в даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «УЖ «Житлокомсервіс» як фізична особа про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, а тому доводи заявника апеляційної скарги щодо порушення правил юрисдикції загальних судів не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Щодо розгляду справи по суті спору, слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що інформація, яка міститься в оголошенні на під`їзді будинку АДРЕСА_1 , стосовно здійснення ним рейдерських дій не відповідає дійсності, створює негативне уявлення про нього, безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації.

На думку колегії суддів, вказана інформація щодо здійснення ОСОБА_1 рейдерських дій, не містить однозначного твердження про факт вчинення позивачем конкретного кримінального правопорушення, та є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню. Таке висловлювання не містить конкретних фактичних даних, які б можна було перевірити на предмет дійсності, тому не може бути предметом судового захисту.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, який в своїй постанові від 20 липня 2022 року у справі № 490/9973/19 вказав на сталість судової практики Верховного Суду, відповідно до якої інформація про здійснення «рейдерського захоплення» є оціночними судженнями. Такі висловлювання є вираженням суб`єктивної думки і поглядів автора публікацій та не підлягають спростуванню.

Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 203/3490/18-ц, від 03 вересня 2020 року у справі № 761/14486/17, від 27 жовтня 2021 року у справі № 490/9966/19, та від 20 лютого 2020 року у справі № 462/4634/17.

З врахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Виходячи з вищезазначеного, рішення суду на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги підлягають стягненню з позивача на користь відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 908, 40 грн.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 376, 381-382 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «По управлінню житлом «Житлкомсервіс» задовольнити частково.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 09 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «По управлінню житлом «Житлкомсервіс», третя особа: ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «По управлінню житлом «Житлкомсервіс»судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 908 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 1 серпня 2025 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов