Провадження № 22-ц/812/1475/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2025 року м. Миколаїв

справа № 945/372/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

переглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», на заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене 16 червня 2025 року під головуванням судді Лопіної О.О., повне рішення складено цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», (далі АТ «АКЦЕНТ-БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що, що 25 листопада 2021 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №A475CT48, за яким остання отримала кредит у розмірі 38800 грн 00 коп. строком на 28 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % на рік.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом, що станом на 02 лютого 2025 року складає 50997 грн 22 коп., з яких 29492 грн 18 коп. - заборгованість за кредитом, 21505 грн 04 коп. - заборгованість за процентами.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2021 року у розмірі 9148 грн 61 коп., що становить суму заборгованості за тілом кредиту. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКЦЕНТ-БАНК» 433 грн 60 коп. судового збору.

При ухваленні рішення суд виходив із того, що позивачем не доведено погодження між сторонами у належному письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. До того ж позивачем було сплачено 29 651 грн 39 коп., частина з яких була списана на погашення процентів за користування кредитом, що не передбачено умовами договору.

В апеляційній скарзі АТ «АКЦЕНТ-БАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність узгодження з позичальником умов кредитування є помилковим, оскільки відповідачкою за допомогою електронного підпису у вигляді ОТП-паролю було підписано кредитний договір з усіма суттєвими умовами кредиту, що підтверджується заявою про надання послуги «Швидка готівка» Також укладання та користування ОСОБА_1 кредитними коштами підтверджується: анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил, паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка», таблицею обчислення загальної вартості кредиту, меморіальним ордером, банківською випискою. Можливість використання електронного підпису для ідентифікації автора електронного документа та при укладанні договору про споживчий кредит передбачено ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідач про розгляд справи в апеляційному суді була належним чином повідомлена шляхом направлення повістки на її зареєстровану адресу проживання, яка повернулась до суду без її вручення адресату з відміткою пошти про причину невручення: "адресат відсутній за вказаною адресою", що відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням. (а.с. 169,170)

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК справа розглядається апеляційним судом без виклику учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом установлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 01 липня 2020 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, яка містить позначення, що позичальник згодний з тим, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, які містяться в рекламному буклеті, складають Договір про надання банківських послуг. Позичальник зобов`язувалася самостійно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банка www.а-bank.com.ua. (а.с. 10).

25 листопада 2021 року позивач звернулась до відповідача з метою отримання банківських послуг (кредиту), що підтверджується заявою про надання послуги "Швидка готівка" №A475CT48 та паспортом споживчого кредиту за програмою "Швидка готівка" (а.с. 11,12).

Згідно даної заяви Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 38800 грн на строк 24 місяці з 25 листопада 2021 року до 25 листопада 2023 року включно з відсотковою ставкою у розмірі 75% на рік. Розмір щомісячного платежу 3184 грн 47 коп. Загальна вартість кредиту 76427 грн 15 коп. Підписання даного договору позичальником 25 листопада 2021 року 11:00 підтверджено простим електронним підписом за ідентифікатором +85, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Такі обставини свідчать про узгодження сторонами кредитного договору розміру процентів за користування кредитними коштами.

АТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надавши відповідачу грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом перерахування на рахунок позичальника, що підтверджується копією меморіального ордеру від 25 листопада 2021 року № TR.19993492.21235.1538, про перерахування 38800 грн.

Згідно з наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №A475CT48 від 25 листопада 2021 року станом на 02 лютого 2025 року складає 50997 грн 22 коп, у тому числі: тіло кредиту 29492 грн 18 коп., відсотки за користування кредитом 21505 грн 04 коп.

Факт неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору також підтверджується випискою по рахунку відповідача. (а.с. 17)

Вищевказаний розрахунок заборгованості відповідач не оспорювала, власного контрозрахунку не навела.

За такого колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем погодження між сторонами у належному письмовому вигляді розміру плати за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та помилково зменшив тіло кредиту, зарахувавши сплачені позичальником проценти на його погашення.

Отже, всього з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 50997 грн 22 коп., що складається з: 29492 грн 18 коп. заборгованості за тілом кредиту, 21505 грн 04 коп. - заборгованості за процентами.

За таких обставин, оскільки судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, якими обґрунтовував свої вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що призвело до помилкового висновку про розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачки, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову АТ «АКЦЕНТ-БАНК».

Відповідно до ч.ч. 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за позовну заяву в розмірі 2422 грн 40 коп. та за апеляційну скаргу в розмірі 4 542 грн 00 коп., а всього 6964 грн 40 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () заборгованість за кредитним договором від 25 листопада 2021 року №A475CT48 в загальному розмірі 50997 грн 22 коп. (п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто сім гривень двадцять дві копійки), що складається з: 29492 грн 18 коп. заборгованості за тілом кредиту, 21505 грн 04 коп. - заборгованості за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () відшкодування судового збору за позовну заяву і апеляційну скаргу в розмірі 6964 грн 40 коп. (шість тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 11 серпня 2025 року.