Справа № 450/4541/24 Провадження № 2/450/583/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

за участі представника позивача Задорожного А.Г.

представника відповідача ОСОБА_1 Райхель Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача):

13 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №11-1/695к-06, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у сумі 304 000 доларів США на строк по 12 грудня 2026 року, за користування якими позичальник зобов`язався сплачувати проценти. Починаючи з листопада 2013 року у позичальника почала утворюватися прострочена заборгованість по сумі кредиту, а з березня 2014 року заборгованість по відсотках. Вимогою від 20 травня 2014року банк повідомив позичальника про наявність простроченого зобов`язання та про необхідність усунення порушень.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з позовом до позичальника ОСОБА_1 та поручителів: ТОВ «Стек-комп`ютер» і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за наслідками розгляду якого 28 січня 2015 року Сихівським районним судом міста Львова у справі №464/11343/14-ц ухвалено рішення про стягнення солідарно з відповідачів 217601,41 доларів США.

Окрім того, рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 15 травня 2017 року у справі №464/217/17 стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 55689,84 доларів США заборгованості по відсоткам за кредитним договором. На виконання судових рішень видано виконавчі листи та вони перебувають на примусовому виконанні. ТОВ «Стек-комп`ютер» припинено у 2019 році.

З матеріалів виконавчого провадження №72937779 щодо виконання рішення у справі №464/11343/14-ц Акціонерному товариству «Універсал Банк» в серпні 2024 року стало відомо, що 19 грудня 2013 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :09:000:0211. Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. за реєстровим номером №3384.

Також 19 грудня 2013 року 19 грудня 2013 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування відчужив на користь ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер :09:000:0266. Договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. за реєстровим номером №3388.

Відчуження майна відбувалось на етапі після того, як у позичальника почала виникати прострочена заборгованість і припинилась сплата періодичних платежів.

При цьому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) є родичкою (матір`ю) ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка є дружиною ОСОБА_1 .

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк», покликаючись на статті 3, 12, 13, 203, 215 Цивільного кодексу України, з урахуванням уточнених вимог, просило визнати поважними причини пропуску строків позовної давності та поновити їх, визнати недійсними з мотивів їх фраудаторності укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір дарування від 19.12.2013р. земельної ділянки кадастровий номер :09:000:0211, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. за реєстровим номером №3384, та договір дарування від 19.12.2013р. земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0266, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М., внесений до реєстру за номером №3388, а також припинити/скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на такі земельні ділянки і поновити право власності ОСОБА_1 на вказані земельні ділянки.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, покликаючись на правові позиції Верховного Суду, просив такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

заперечення проти позову (позиція відповідача):

Відповідач ОСОБА_1 , у відзиві на позов, та його представник адвокат Райхель Р.П. в запереченнях на відповідь на відзив проти позовних вимог заперечили. Стверджують, що оспорюваними договорами не порушені права позивача. Також вказують, що в ОСОБА_1 була відсутня прострочена заборгованість перед АТ «Універсал Банк» станом на 19 грудня 2013 року. Лише 10 грудня 2013 року ОСОБА_1 не оплатив черговий платіж по кредиту в розмірі 1266,63 долари США, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість, яка була ним оплачена 10 січня 2014 року платежем на суму 1266,63 долари США.

Земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,0417 га, кадастровий номер: :09:000:0211, належала ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №512850, виданого 12.06.2008 року Управлінням земельних ресурсів у Пустомитівському районі Львівської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки ВКІ №586732 від 08.04.2008 р., реєстр. №773.

Земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,0498 га., кадастровий номер: :09:000:0266, належала ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №674152, виданого 10.06.2011 року Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі Львівської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки реєстр №1594 від02.122009, ВММ №008909.

На час укладення оспорюваних договорів дарування земельних ділянок 19 грудня 2013 року виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором №11-1/695к-06 від 13 грудня 2006 року було забезпечене як договорами поруки, так і іпотекою належного ОСОБА_1 іншого нерухомого майна, яке знаходилось у Київській області, відтак у відчужувача не було обмежень чи заборон на укладення договорів дарування, а його дії під час дарування земельних ділянок ОСОБА_2 не були направлені на ухилення від виконання зобов`язань перед банком.

Просили застосувати позовну давність, оскільки в Акціонерного товариства «Універсал Банк» була реальна можливість довідатись про відчуження ОСОБА_1 19.12.2013 нерухомого майна задовго до 2024 року.

Представник відповідача адвокат Райхель Р.П. в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених в заявах по суті позову, покликаючись на правові позиції Верховного Суду, просив в задоволенні позову відмовити як по суті, так і з підстав пропуску строків позовної давності. Вказав, що права позивача не були порушені оскільки кредитні зобов`язання були забезпечені згідно договору іпотеки та поруки.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутності або про відкладення судового розгляду не подала.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк», було укладено кредитний договір №11-1/695к-06, відповідно до якого ОСОБА_1 , позичальнику, банк надав кредитні кошти у сумі 304 000 доларів США на строк по 12 грудня 2026 року, за користування якими позичальник зобов`язався сплачувати проценти.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Сторонами визнається, що на забезпечення виконання зобов`язань по вказаному кредитному договору ОСОБА_1 передав банку в іпотеку об`єкти нерухомості, а також було укладено договори поруки, за якими перед банком поручителями виступали ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Стек комп`ютер».

Також у рішенні Сихівського районного суду м.Львова від 28.01.2015р. у справі 464/11343/14-ц, зокрема, встановлено, що з метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, між ПАТ «Універсал Банк та відповідачем ТзОВ «Стек-комп`ютер», а також відповідачем ОСОБА_3 укладено відповідні договори поруки від 13 грудня 2006 року.

Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором №11-1/695к-06, позичальник сплачував позикодавцеві кошти на погашення кредиту та відсотках по ньому у відповідних розрахункових періодах. Розрахунковий період розпочинався 10 числа поточного місяця, а закінчувався 09 числа наступного місяця.

Відповідачем ОСОБА_1 вносились кошти на погашення кредиту у період з 13.12.2006 року по жовтень 2013 року було сплачено 82 платежі на загальну суму 324 713,90 доларів США. 10-11 жовтня 2013 року за розрахунковий період з 10.10.2013 по 09.11.2013 року ОСОБА_1 було сплачено 83-й платіж, і банком зараховано по кредиту 1266,63 долари США та 2157,54 долари по відсотках. 10.11.2013 р. було зараховано 3,15 доларів США по відсотках Заборгованість по кредиту та по відсотках відсутня. Наступний розрахунковий період був визначений з 09.12.2013 року. З 09.12.2013 у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість перед банком по кредиту в сумі 1266,63 долари США, заборгованість по відсотках відсутня. Відповідна сума по кредиту була зарахована банком 10.01.2014р.

19 грудня 2013 року ОСОБА_1 , від імені котрого на підставі довіреності, посвідченої 25.11.2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. діяла ОСОБА_5 , уклав договір дарування, за яким подарував ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0417 га, розташовану за адресою: Пустомитівський район, Чишківська сільська рада, кадастровий номер: :09:000:0211. Ця земельна ділянка для ведення садівництва належала ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №512850, виданого 12.06.2008 року Управлінням земельних ресурсів у Пустомитівському районі Львівської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки ВКІ №586732 від 08.04.2008 р., реєстр. №773.

Відповідно до п.2.2. Договору дарування земельної ділянки, згідно Висновку про вартість земельної ділянки, який міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеному 29.10.2013 року ТзОВ «Термін Лтд», ринкова вартість ділянки становить 16267,00 грн. Сторони оцінили дарунок в 17000 грн. (пункт 2.1. договору).

Договір дарування земельної ділянки було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. і зареєстровано в реєстрі за №3384.

Також 19 грудня 2013 року ОСОБА_1 , від імені котрого на підставі довіреності, посвідченої 25.11.2013 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. діяла ОСОБА_5 , уклав договір дарування, за яким подарував ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0498 га, розташовану за адресою: Пустомитівський район, Чишківська сільська рада, кадастровий номер: :09:000:0266. Вказана земельна ділянка для ведення садівництва належала ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №674152, виданого 10.06.2011 року Управлінням Держкомзему у Пустомитівському районі Львівської області на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки реєстр №1594 від02.122009, ВММ №008909.

Відповідно до п.2.2. Договору дарування земельної ділянки, згідно Висновку про вартість земельної ділянки, який міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеному 29.10.2013 року ТзОВ «Термін Лтд», ринкова вартість ділянки становить 19158,00 грн. Сторони оцінили дарунок в 20000 грн. (пункт 2.1. договору).

Договір дарування земельної ділянки було посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Репетою О.М. і зареєстровано в реєстрі за №3388.

Сихівським районним судом міста Львова 28 січня 2015 року ухвалено рішення у справі №464/11343/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та поручителів: ТОВ «Стек-комп`ютер» і ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 217601,41 доларів США. Заборгованості за кредитним договором № 11-1/695к-06 від 13.12.2006.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова 15 травня 2017 року винесено рішення у справі №464/217/17 стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3 55689,84 доларів США заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 11-1/695к-06 від 13.12.2006.

На виконання судових рішень видано виконавчі листи, які перебували на виконанні.

03.10.2023 на підставі заяви стягувача виконавче провадження за виконавчим листом від 16.03.2015 р., виданим Сихівським районним судом м.Львова по справі №464/11343/14-ц було відкрито приватним виконавцем Маковецьким З.В.

Також, приватним виконавцем Маковецьким З.В. 03.10.2023 на підставі заяви стягувача було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом від 19.10.2017 р., виданим Сихівським районним судом м.Львова по справі №464/217/17.

Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.203 ЦК України встановлено наступні загальні вимоги до правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, зокрема передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно із частиною 3 зазначеної норми якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша статті 717 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц зроблено висновок, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».

Велика Палата Верховного Суду у вказаній справі №369/11268/16-ц сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину як:

- фіктивного (стаття 234 ЦК України);

- такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України);

- такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).

Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Вирішуючи спір про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, підлягає встановленню, яким чином наслідки такого правочину вплинули або можуть вплинути на права та інтереси цієї особи, оскільки звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору направлене на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину.

Також необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованим на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав.

У постанові Верховного суду у справі № 754/5841/17 від 10.02.2021р., зокрема зазначено, що приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло ; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають ) ; враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Верховний Суд у постанові від 01 квітня2020року у справі №182/2214/16-ц, визначив, для кваліфікації договору, як фраудаторного, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже лише наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника. Аналогічні висновки наведений у постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17 та від 14 липня 2020 року у справі №754/2450/18.

Касаційний цивільний суд у Постанові від 26.02.2025 у справі №711/494/24 навів висновок, за яким договір дарування не має ознак фраудаторності у випадку, коли боржник володіє іншим майном, яке дозволяє йому виконати зобов`язання перед кредитором, що забезпечує повний захист прав кредитора на погашення боргу.

Також у постанові від 08.05.2025 року у справі № 363/30347/23 Верховний Суд при оцінці фраудаторності правочину зазначив, що кредитне зобов`зяння відповідача забезпечене іпотекою іншого нерухомого майна.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості по кредитному договору, відповідачем регулярно вносились кошти на погашення кредиту та відсотків по ньому, а заборгованість фактично виникла з 10.12.2013 в сумі 1266,63 долари США, при цьому, вказану нараховану суму боргу відповідач сплатив 10.01.2014р.

Саме на наявність прострочення виконання зобов`язання на час укладення спірних договорів покликається позивач. Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором №11-1/695к-06, позичальник сплачував позикодавцеві кошти на погашення кредиту та відсотках по ньому у період з 13.12.2006 року по жовтень 2013 року було сплачено 82 платежі на загальну суму 324 713,90 доларів США.

Як вбачається з розрахунку заборгованості 10.11.2013р. відповідачем було оплачено та зараховано за відсотками 3,15 доларів США за відсотками, 60,38 доларів США по пені. 11.12.2013р. відповідачем було оплачено наступний платіж, який було віднесено на оплату нарахованих відсотків у розмірі 1972,86 доларів США та 94,80 доларів США на оплату пені.

10.01.2014р. відповідачем було оплачено 1266,63 долари США за тілом кредиту та 583,37 доларів США за відсотками. Окрім того, як вбачається з вищезазначених рішень судів у справі 464/11343/14-ц та у справі №464/217/17 стягнуто заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем, яка виникла 22.09.2014р. та 22.09.2016р. відповідно. Також судом встановлено, що позови до ОСОБА_1 позивачем було пред`явлено після вчинення оспорюваних правочинів.

Таким чином, судом встановлено, що оспорювані правочини укладені відповідачем як до виникнення заборгованості, так і до пред`явлення позивачем вимог відповідачу про дострокове повернення кредиту та стягнення заборгованості та до порушення судових справ і винесення судових рішень.

Окрім того, як зазначено вище, на забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №11-1/695к-06 ОСОБА_1 передав банку в іпотеку об`єкти нерухомості, а також було укладено договори поруки, за якими перед банком поручителями виступали ОСОБА_3 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Стек комп`ютер».

Згідно приписів частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

З огляду на вказані обставини, наявність забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору №11-1/695к-06 у вигляді іпотеки нерухомого майна та договорів поруки, судом не встановлено обставин, які б вказували фраудаторність договорів дарування земельних ділянок 19.12.2013 року, та недобросовісність дій відповідачів під час їх укладення.

При цьому боржник мав обґрунтовані підстави для висновку про достатність свого майна, переданого в іпотеку, а також забезпечення зобов`язання по сплаті кредиту зобов`язанями поруки, для забезпечення вимог кредитора позивача у справі.

Враховуючи викладене вище, обгрунтування позивача не доводять саме фраудаторність спірних договорів дарування, тобто факт того, що їх укладено з метою унеможливити звернення стягнення на майно боржника.

З приводу заяви представника позивача про врахування практики Верховного суду у справі суд зауважує, що при розгляді справи враховано висновки Верховного суду щодо застосування норм права у даних правовідносинах та наведено оцінку спірних правочинів в даному конкретному випадку із врахуванням усіх встановлених при розгляді даної справи обставин.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваних правочинів фраудаторними та відповідно відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо застосування строків позовної давності та клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строків позовної давності при звернення до суду з даним позовом і поновленні їх, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог ст.ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Вказуючи на те, що про існування оспорюваних договорів йому стало відомо лише у серпні 2024 року, позивач не подав доказів існування обставин, які перешкоджали йому довідатись про укладення відповідачем оспорюваних договорів з 19 грудня 2013 року до спливу строків позовної давності. Отже, позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строків позовної давності.

Сплив позовної давності може підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у разі встановлення судом його обґрунтованості. З огляду на наявність підстав для відмови в задоволенні позову по суті, суд не вбачає підстав для застосування позовної давності.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід залишити за позивачем.

Відповідно до ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, у відповідності до вищезазначеного положення законодавства вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування, скасування державної реєстрації права власності та повернення сторін у попередній стан,- відмовити.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі № 450/4541/24 скасувати з дня набрання цим рішенням законної сили, а саме скасувати арешт накладений на: земельну ділянку площею 0,0417 га, кадастровий номер: :09:000:0211, розташовану за адресою: Львівська область,Львівський район, Чишківська сільська рада та земельну ділянку площею 0,0498 га, кадастровий номер: :09:000:0266, розташовану за адресою: Львівська область,Львівський район, Чишківська сільська рада.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо Львівського апеляційного суду.

СуддяН. Б. Добош