Справа № 515/587/25
Провадження № 2/515/852/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Луцюка В.О.,

при секретарі судового засідання Комерзан Л.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Олексін Віктор Вікторович, до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 4,26 га, розташованої на території Баштанівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 014276, виданого 25 липня 2002 року.

Спадкоємцем після його смерті була дружина ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину та отримала 18 липня 2008 року Свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому, зокрема, було роз`яснено про його реєстрацію у відповідному відділі земельних ресурсів. Однак, остання реєстрації Свідоцтва про право на спадщину за законом не провела.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем після її смерті є її син ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 . Спадкоємцем після його смерті є його донька ОСОБА_1 (позивачка у справі), яка звернулася з заявою про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В.

Після видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 , позивачкою було знайдено у сімейних архівах Свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 липня 2008 року, на підставі якого ОСОБА_4 отримала у спадщину земельну ділянку після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з виявленням майна померлого батька ОСОБА_5 , яке він успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а остання у свою чергу після смерті чоловіка ОСОБА_3 , позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину на нововиявлене майно.

Листом приватного нотаріуса від 14 лютого 2025 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність належних правовстановлюючих документів (Державного акта про право власності на земельну ділянку) на ім`я спадкодавиці ОСОБА_4 , спадкоємцем після якої є ОСОБА_5 , оскільки видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться після подання документів , що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Станом на 2019 рік проведена технічна інвентаризація і земельна ділянка, площею 4,26 га, розташована в межах Баштанівської сільської ради, складається з двох ділянок: за кадастровим номером: :01:001:0758, площею 2,8221 га, та за кадастровим номером: :01:001:0759, площею 1,4381 га.

Враховуючи викладене, посилаючись на неможливість вирішення спору у позасудовому порядку, позивачка просить визнати за нею право власності на земельні ділянки за кадастровим номером: :01:001:0758, площею 2,8221 га, та за кадастровим номером: :01:001:0759, площею 1,4381 га, в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є спадкоємцем після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка у свою чергу є спадкоємицею ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ухвалою суду від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву; витребувано: у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. засвідчену належним чином копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у Саратській державній нотаріальній конторі Білгород-Дністровського району Одеської області засвідчену належним чином копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали про витребування доказів надійшли копії спадкових справ (вх.№2942/25-Вх 23.06.2025, вх. №2942/25-Вх- 23.06.2025, вх. № 2942/25-Вх 23.06.2025).

Відповідно до ухвали суду від 24 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Позивачка клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Від її представника надійшла заява про слухання справи у його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі (вх. №4138/25-Вх 20.08.2025).

Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надійшов.

Судом ухвалено про проведення судового засідання у відсутність учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому Цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.2 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Баштанівка Татарбунарського району Одеської області помер ОСОБА_3 , про що 01 жовтня 2002 року в Книзі реєстрації смертей Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вчинено актовий запис № 16 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,26 га, розташованої на території Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 014276, виданого 25 липня 2002 року на підставі рішення 20 сесії ХХІІІ скликання Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 18 грудня 2001 року №100-ХХІІІ, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4575 (а.с. 13-зворот).

Як вбачається з копії спадкової справи №116/03 до майна померлого померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 156-зворот-171), спадкоємцем після його смерті є дружина ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане на підставі актового запису №24, вчиненого 15 жовтня 1961 року Петропавлівською сільською радою Бородинського району Одеської області (а.с. 16), яка прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 липня 2008 року державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В., зареєстроване у реєстрі за № 4016. Вказане Свідоцтво про право на спадщину підлягає реєстрації в Татарбунарському районному відділі земельних ресурсів (13-зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Баштанівка Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_4 померла, про що 17 серпня 2010 року в Книзі реєстрації смертей Відділу реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області вчинено актовий запис № 86 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 11-зворот).

Спадкоємцем після її смерті є син ОСОБА_5 . На підтвердження факту родинних відносин, як між матір`ю та сином, позивачкою надано копію свідоцтва про народження батька серії НОМЕР_4 , виданого на підставі актового запису № 93 від 06 грудня 1965 року Дмитрівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с. 9-зворот).

Як вбачається з копії спадкової справи № 49/2011 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявою про прийняття спадщини звернувся її син ОСОБА_5 , який 21 листопада 2015 року отримав Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, площами 2,78 га та 1,48 га, належні спадкодавці на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серій ІІ-ОД № 014271 та ІІ-ОД № 014271, виданих Баштанівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 25 липня 2002 року, відповідно (а.с. 29-83).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі помер ОСОБА_5 , про що 08 січня 2021 року в Книзі реєстрації смертей Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) вчинено актовий запис № 323 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 13).

Спадкоємцем після його смерті є його донька ОСОБА_1 (позивачка у справі). На підтвердження родинних відносин, як між батьком та донькою, позивачкою надано: копію свідоцтва про своє народження серії НОМЕР_6 , виданого на підставі актового запису № 1153 Ізмаїльським Відділом ЗАГСу, відомості про батьків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 9); копію свідоцтва про шлюб з гр. ОСОБА_7 серії НОМЕР_7 , виданого 05 травня 2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підтвердження зміни прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_9 (а.с. 14).

Як вбачається з копії спадкової справи №16/2021, заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулася його донька та позивачка у справі ОСОБА_1 , яка отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, площею 2,7776 га за кадастровим номером: :01:001:0505, та площею 1,4822 за кадастровим номером: :01:001:0506. Інший спадкоємець дружина померлого ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка (а.с. 85-122).

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст. 1217 ЦК України.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини, за нормою ст. 1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

По положенню ст. ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

14 травня 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисової Н.В. з додатковою заявою про видачу Свідоцтв про право на спадщину на нововиявлене майно померлого батька ОСОБА_5 , зокрема, і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,26 га, в межах території Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яку останній успадкував після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка у свою чергу є спадкоємицею ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, листом приватного нотаріуса позивачці повідомлено про неможливість вчинення нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів на підтвердження належності майна ОСОБА_4 , спадкоємцем після якої є ОСОБА_5 , оскільки видача Свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с. 12).

За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2019 року виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,26 га, розташовану в межах Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка складається з двох ділянок: за кадастровим номером: :01:001:0758, площею 2,8221 га, та за кадастровим номером: :01:001:0759, площею 1,4381 га. Право власності зареєстроване 02 липня 2019 року Відділом у Татарбунарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області за ОСОБА_3 (а.с. 10-10-зворот).

Згідно з Витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-025 та №НВ-025, нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить: за кадастровим номером :01:001:0758, становить 111 978,02 грн; за кадастровим номером: :01:001:0759 становить 57 062,33 грн (а.с. 15, 15-зворот).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

За ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею ст.21 Закону України «Про державний земельний кадастр» передбачено підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Зокрема, такі відомості вносяться: на підставі відповідної технічної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Стаття 152 ЗК України визначає способи захисту прав на земельні ділянки та при цьому встановлює, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Остільки, позивачка довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, вищевказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Ізмаїла Одеської області, РНОКПП НОМЕР_8 , право власності на земельні ділянки за кадастровим номером: :01:001:0758, площею 2,8221 га, та за кадастровим номером: :01:001:0759, площею 1,4381 га, розташовані в межах Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (раніше Баштанівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області), в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є спадкоємцем після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка у свою чергу є спадкоємицею ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 22.08.2025.

Суддя В.О. Луцюк