Справа № 594/630/25
Провадження №2/594/476/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника позивача Бацюк О.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Борщеві, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача в користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договорами №103682666 від 28.10.2021, №77881976 від 29.10.2021 в розмірі 33649,59 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрати на професійну-правничу допомогу у розмірі 13000 грн, посилаючись на те, що відповідач має заборгованість: за договором №103682666, укладеним 28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 в сумі 26085,25 грн; за договором №77881976, укладеним 29.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_2 , в сумі 7564,34 грн. Позивач зазначив, що є правонаступником прав вимоги до позичальника ОСОБА_2 за наведеними вище договорами.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 26.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.07.2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач заперечує проти позовних вимог позивача щодо стягнення з нього заборгованості по кредитному договору № 103682666 та про стягнення з нього заборгованості по кредитному договору № 77881976, виходячи із наступного. Як вбачається із договору про споживчий кредит № 103682666 від 28.10.2021 року такий було укладено на строк 30 днів, а саме з 28 жовтня по 27 листопада 2021 року. Первісний кредитор ТзОВ «Мілоан», незважаючи на те, що боржник протягом 30 днів не виконав своє зобов`язання, не звернувся до суду за захистом своїх прав, а передав своє право вимоги 10.02.2022 року ТзОВ «Вердикт Капітал», який через рік, а саме 10.01.2023 року, передав право вимоги позивачу. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Це ж стосується і кредитного договору № 77881976, а тому клопоче перед судом про застосування строку позовної давності. Якщо ж суд прийде до переконання про те, що строк давності позивачем не пропущено, то просив врахувати, що кредитний договір за № 103682666 було укладено строком на 30 днів. Позивач просить стягнути заборгованість за процентами по даному кредиту у сумі 20 235.25 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості по процентах за даним договором такі нараховані по 29.01.2022 року, тобто поза межами строку дії договору, який було встановлено по 27.11.2021 року. Відповідно до вказаного розрахунку сума заборгованості по процентах з 28.10.2021 року по 27.11.2021 року (в межах строку договору) становить 2 187.00 грн, відповідач сплатив 115.00 грн, отже заборгованість про процентах становить 2 072 грн, а не 20 235.25 грн, яку вказує відповідач. Тобто сума заборгованості з 28.11.2021 року по 29.01.2022 року нарахована позивачем безпідставно. Відповідно до кредитного договору за № 77881976 такий було укладено строком на 56 днів, тобто по 23.12.2021 року. Позивач просить стягнути заборгованість за процентами по даному кредиту у сумі 3 563.19 грн. Відповідно до розрахунку сума заборгованості по процентах з 29.10.2021 року по 23.12.2021 року заборгованість така за процентами у межах кредитного договору становить 678.54 грн. Заборгованість по процентах з 24.12.2021 року по 22.02.2022 року у сумі 2 909.67 грн. нарахована позивачем поза межами строку кредитного договору, а тому до стягнення не підлягає. Враховуючи викладене, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Строк кредитування по договору № 103682666 сплив 27.11.2021 року, а по договору № 77881976 сплив 23.12.2021 року. З огляду на вказане аргументи позивача про те, що він має право нараховувати передбачені договором проценти після спливу визначеного договором строку кредитування, є неспроможними. Така позиція узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду у справі за № 444/9519/12 від 28.03.2018 року. З огляду на вказане вище, просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

10.07.2025 представник відповідача подав доповнення до відзиву, в яких вказав, що заявлена сума на відшкодування правничої допомоги не відповідає критеріям реальності, адвокатських витрат, критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а тому позовні вимоги про стягнення коштів у сумі 13000 грн на правничу допомогу не можуть бути задоволені в повному обсязі.

21.07.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Вказав, що строки позовної давності позивачем не були пропущені. Перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану. Так, 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року., таким чином з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по даний час перебіг строків позовної давності зупинено. Виходячи з чого, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню. Що стосується нарахування відсотків за кредитними договорами, то умовами договору №75455912 та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 54-денного (пільгового) строку користування позикою. Крім того укладаючи кредитний договір №103682666 сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. А відтак, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу на користь Позивача, у поданих додаткових поясненнях, представник позивача вказав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Наголосив, що сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є лише особистою думкою відповідача. Отже, такі твердження є припущеннями.

Представник позивача в залі судового засідання позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не прибув.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та просить у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти.

Щодо договору позики №103682666 від 28.10.2021.

Судом встановлено, що 28.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено Договір про споживчий кредит №103682666, який підписаний електронними підписами.

Згідно п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3 Договору, надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п.1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн.

Згідно п.1.3 Договору кредит надається строком на 30 днів з 28.10.2021 (строк кредитування).

Відповідно до п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 27.11.2021.

Відповідно до п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.051 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Додатком №1 до Договору є Графік платежів за Договором про споживчий кредит №103682666 від 28.10.2021.

Матеріали справи містять Анкету-заяву на кредит №103682666 Позичальника ОСОБА_2 , дата створення якої зазначена 28.10.2021, за умовами якої погоджені умови кредитування на суму 5000.00 грн у валюті Українська гривня, строк кредиту: 30 днів з 28.10.2021, дата повернення - 27.11.2021, сума повернення 8250,00 грн., комісія за надання кредиту 1000 грн. нараховується одноразово за ставкою 20.00% від суми кредиту за договром, проценти за користування кредитом 2250 грн. за ставою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування.

28.10.2021 о 09:13:18 кредитором ТОВ «Мілоан» прийнято рішення та погоджено умови кредитування по заяві №103682666. Верифікаційні дзвінки : +34.

Згідно копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним Договором №103682666 ОСОБА_2 28.10.20213 було надано кредит в розмірі 5000 грн.

До позову надано розрахунок за Кредитним договором №103682666, сформований представником ТОВ «Коллект Центр», згідно якого заборгованість ОСОБА_2 становить: 26085,25грн, яка складається з: 4850,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 20235,25 грн. заборгованості за відсотками; 1000 грн. заборгованість по комісії.

10.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, зазначеними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги до боржника ОСОБА_2 за договором №103682666, загальна сума заборгованості по якому становить 22690,25 грн., з яких 4850,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 16840,25 грн. заборгованості за відсотками; 1000 грн. заборгованість по комісії

10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, в тому числі й за договором №103682666, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 загальна сума заборгованості, відповідно до реєстру боржників до договору №10-01/2023, по якому становить 26085,25 грн., з яких 4850,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 20235,25 грн. заборгованості за відсотками; 1000 грн. заборгованість по комісії

Щодо договору позики №77881976 від 29.10.2021.

29.10.2021 ОСОБА_2 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклав договір позики №77881976.

Згідно з п.1 Договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути позику та сплачувати проценти відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах.

В розділі 6 договору позики зазначено, що підписанням цього договору позики, відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". А також підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, сума позики становить 4000,00 грн, строк позики 56 днів із процентною (базовою) ставкою за перший день користування позикою в кожному періоді - 22,4 %.

Згідно з пунктом 4 Договору, проценти за договором нараховуються щоденно на залишок позики згідно графіка платежів, за кожний день користування позикою, включаючи дати отримання та повернення.

Відповідно до п. 14 Договору його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано відповідачем накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчить також пункт 22 договору, юридичні адреси та реквізити сторін.

Згідно з Додатком №1 до договору позики №77881976 від 29.10.2021, загальна вартість кредиту за період з 29.108.2021 по 23.12.2021 становить 4014,00 грн.

Зі змісту довідки про підтвердження платежу АТ «Таскомбанк» від 24.12.2024 вбачається, що ОСОБА_2 отримав 29.10.2021 на картку № НОМЕР_1 кошти в сумі 4000,00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором №77881976 від 29.10.2021, загальна заборгованість відповідача за договором станом на 07.05.2025 становить 7564,34 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн; заборгованість за відсотками 3563,69 грн.

22.02.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» своє право грошової вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до ОСОБА_2 за договором позики №77881976 від 29.10.2021 на суму 7563,69 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн; заборгованість за відсотками 3563,69 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 22.02.2022. та реєстром боржників №1.

10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» згідно договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, в тому числі й за договором за договором позики №77881976 від 29.10.2021, щодо відповідача.

Факт відступлення боргу підтверджується реєстром боржників, відповідно до якого за порядковим номером 100342 передано борг ОСОБА_2 за договором позики №77881976 в сумі 7564,34 грн., з яких заборгованість за основним боргом 4000 грн, заборгованість за процентами 3563,69 грн., відповідальність за порушення грошового зобов`язання 0,63 грн.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Так, порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У даній справі договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору.

Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.04.202 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Наявні вище докази у справі у своїй сукупності належним чином свідчать про укладення між ОСОБА_2 та ТОВ «Мілоан» кредитного договору №103682666 від 28.10.2021, а також між ОСОБА_2 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредитного договору №77881976 від 29.10.2021, та відповідно, наявність у відповідача заборгованості за такими кредитними договорами.

Суд зазначає те, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» є не банківськими, а фінансовими установами, а тому укладаючи кредитний договір та заповнюючи анкету-заяву на отримання кредитних коштів, позичальник, вказуючи номер карткового рахунку, на який бажає отримати кредитні кошти, діє за власною волею, а фінансова установа, в свою чергу, не має повноважень на встановлення власника такого рахунку, оскільки така інформація є банківською таємницею.

Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Позивач підтвердив своє право вимоги за кредитними договорами №103682666 та №77881976 згідно Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023.

Суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договорами не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язаннями, яка складається із суми позики: за договором, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», № 77881976 від 29.10.2021 року 4000 грн., за договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», № 103682666 від 28.10. 2021 року 4850 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаних договорах в загальній сумі становить 8850 грн. і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором, укладеним з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», № 77881976 від 29.10.2021 року в розмірі 3563,69 грн, за договором, укладеним з ТОВ «Мілоан», № 103682666 від 28.10. 2021 року в розмірі 20235,25 грн задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що кредитним договором №103682666 передбачено строк кредитування 30 днів, кредитним договором №77881976 передбачено строк кредитування 56 днів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає.

Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103682666 сформованого ТОВ «Мілоан» відсотки нараховані за кредитним договором в межах строку дії договору 30 днів, становить 2187 грн., і саме ця сума процентів в межах строку дії договору підлягає стягненню з відповідача.

Посилання позивача на пролонгацію кредитного договору №103682666 від 28.10.2021 суд не бере до уваги, оскільки позивачем не долучені до матеріалів справи будь-яких доказів на підтвердження вчення дій позичальником, відповідно до умов договору, що б підтверджували пролонгацію кредитного договору.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості за договором позики №5615650 від 22.05.2023 сформованого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відсотки нараховані за кредитним договором в межах строку дії договору 56 днів, становить 678,54 грн., і саме ця сума процентів в межах строку дії договору підлягає стягненню з відповідача.

Таким чином, нараховані відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування, з огляду на наведену вище практику Верховного Суду, стягненню не підлягають.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають до частково задоволення шляхом стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованості в загальному розмірі 12715,54 грн., а саме заборгованості за кредитним договором № 103682666 від 28.10.2021 року в сумі 8037грн з яких: 4850 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2187 грн - сума заборгованості за відсотками; 1000 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором №77881976 від 29.10.2021 року в сумі 4678,54 грн. з яких: 4000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 678,54 грн. - сума заборгованості за відсотками.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Щодо доводів представника відповідача пропуску позивачем строку позовної давності звернення до суду та вимоги про його застосування, суд зазначає наступне.

Цивільним кодексом України визначено, що позовна давність - це строк,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. ст. 256, 257 ЦК України).

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Окрім того, 11.03.2020 р. постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року N 211 впроваджено дію карантину на території України.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного Кодексу України були продовжені на строк дії такого карантину(п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

24.02.2022р. Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії ( п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ).

У цей же строк позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 УК України, а також від сплати неустойки (штрафи, пені) нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, які підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

1 липня 2023 р. завершено дію карантину (Постанова КМУ №651від 27.06.2023). Однак строки стягнення заборгованості по кредитах, які настали в період з 11.03.2020 р. продовжуються до закінчення дії воєнного стану в Україні та тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Таким чином, строки позовної давності в даному випадку позивачем повністю дотримано.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 915,38 грн (2422,40 грн х 12715,54 грн : 33649,59 грн).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 13000,00 грн .

До позову долучено копію договору між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» про надання правової допомоги від 01.07.2024 №01-07/2024, заявку на надання юридичної допомоги від 01.04.2025 №105, вчинену Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр».

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд вважає, що заявлений до стягнення позивачем розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, зважаючи на характер спірних правовідносин, суть спору та заявлені позивачем вимоги, а тому вважає за необхідне стягнути судові витрат на професійну правничу допомогу з відповідача в розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 287, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, , заборгованість за:

- договором №103682666, укладеним 28.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_2 , в сумі 8037 грн, що складається з 4850,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 2187 грн заборгованості по відсотках та 1000 грн заборгованість за комісією.

- за договором №77881976, укладеним 29.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_2 , в сумі 4678,54 грн; з яких: заборгованість за основним боргом 4000 грн, заборгованість за відсотками становить 678,54 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 915,38 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 11 серпня 2025 року.

Головуючий: Чир П. В.