ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/1049/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення первісного позову без розгляду

"15" липня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.,

при секретарі ВОЛОДЬКО С.С.,

за участю:

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом)

ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.04.2024 вищевказану справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

04.08.2024 представником ОСОБА_3 - адвокатом Котовичем Ігорем Олександровичем в системі «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2024 здійснено перехід до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів в порядку загального позовного провадження. Прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом. Призначено справу за первісним та зустрічним позовом в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13.02.2025 дану справу передано до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В.В. від 11.03.2025 у визначенні підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей відмовлено. Матеріали справи повернуто Дарницькому районному суду м. Києва.

В судове засідання, яке відбулося 12.06.2025, з`явився представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 - адвокат Котович Ігор Олександрович.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 та її представник - адвокат Король Інна Олександрівна в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Натомість, останньою до початку розгляду справи через систему «Електронний суд» було подано заяву, у якій вона повідомила, що не зможе взяти участь в судовому засіданні, у зв`язку із закінченням строку дії договору про надання правничої допомоги, яким було оформлено її повноваження для представлення інтересів ОСОБА_2 в рамках розгляду даної справи.

Так, в судовому засіданні судом було оголошено вищевказану заяву, заслухано думку адвоката Котовича Ігоря Олександровича та прийнято рішення про відкладення розгляду справи, що зафіксовано в протоколі судового засідання №4685004 від 12.06.2025.

В судове засідання, яке відбулося 15.07.2025, з`явився представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 - адвокат Котович Ігор Олександрович.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за зареєстрованою адресою місця її проживання: АДРЕСА_1 , шляхом направлення цієї ж повістки до Електронного кабінету підсистеми «Електронний суд», а також шляхом направлення судової повістки - повідомлення на номер мобільного телефону останньої НОМЕР_1 .

Так, згідно трекінгу відправлень «Укрпошта» №366 судова повістка про виклик до суду скерована за зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_2 врученою не була з вказівкою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, згідно довідки Дарницького районного суду м. Києва, судова повістка про виклик до суду в електронному вигляді була доставлена останній до її електронного кабінету 13.06.2025 о 17:05:55 год.

Згідно довідки Дарницького районного суду м. Києва, судова повістка-повідомлення про судове засідання була доставленою ОСОБА_2 на номер її мобільного телефону НОМЕР_1 у додаток «Viber» 12.06.2025 о 17:49:37 год.

Таким чином, позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про розгляд даної справи, в судове засідання не з`явилась, будь-яких клопотань, заяв з процесуальних питань не подала, свого представника в судове засідання не направила.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо залишення первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів без розгляду, проти якого представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвокат Котович Ігор Олександрович не заперечував.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.

Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, слід враховувати, що будь-яке суб`єктивне право має межі, оскільки суб`єктивне право є мірою свободи, мірою можливої поведінки правомочної особи в правовідносинах.

Згідно зі статтею 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Як було зазначено вище, в судове засідання, призначене на 12.06.2025 о 12:00 год., позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, натомість врахувавши письмову заяву останньої, поданої через систему «Електронний суд» від 12.06.2025, судове засідання було відкладено.

В судове засідання, призначене на 15.07.2025 - 14:00 год., позивач за первісним позовом ОСОБА_2 повторно не з`явилась, будь-яких клопотань, заяв з процесуальних питань не подала, свого представника в судове засідання не направила.

Суд зауважує, що ані від позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , ані від її представника - адвоката Король Інни Олександрівни, яка здійснювала її інтереси в рамках розгляду даної справи до закінчення договором про надання правничої допомоги її повноважень, заяв чи клопотань про розгляд справи без їхньої участі до суду не надходило.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при розгляді справи, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18) та 28 жовтня 2021 року у справі №465/6555/16 (провадження №61-9020св21).

Таким чином, взявши до уваги наведені правові норми та правові позиції Верховного Суду, а також врахувавши те, що позивач за первісним позовом двічі, будучи належним чином обізнаною про дату та час розгляду справи, в судові засідання не з`явилась, заяв про розгляд справи за її відсутності або про її розгляд у режимі відеоконференції не подавала, суд дійшов висновку про залишення первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - без розгляду.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись стст. 223, 257 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.