Справа № 736/456/25
Номер провадження 2/736/243/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2025 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кутового Ю.С.,

при секретарі Батюк Я.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача адвоката Загальця О.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань суду у м. Корюківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію в розмірі 31500,00 грн. за 1/2 частину вартості придбаного в період шлюбу автомобіля Маzdа 626, 1993 року випуску, об`єм двигуна 1998, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , залишивши даний автомобіль в особистій власності відповідача, та стягнути з відповідача на її користь судові витрати згідно квитанцій. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після припинення їхніх сімейно-шлюбних відносин відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, користується вищезгаданим автомобілем, позивачка намагалася з ним вирішити питання поділу автомобіля, просила відповідача сплатити їй грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля, але відповідач вимоги позивачки ігнорує, тому вона звернулась до суду з даною позовною заявою.

Позивачка і її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме запропонував забрати спірний автомобіль позивачкою та самостійно займатися його реалізацією.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Корюківка Чернігівської області, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_3 виданим Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області.

З відповідачем ОСОБА_2 , позивачка перебуває у шлюбі, який зареєстрований 14.06.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис за №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_4 виданим 14.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції Чернігівської області.

Від спільного подружнього життя з відповідачем ОСОБА_2 є неповнолітня дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейне життя з відповідачем не склалося, сторони проживають окремо один від одного, з цього часу вони припинили сімейно-шлюбні відносини і ведення спільного господарства, відновлювати розірвані відносини не збираються, позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дитини.

У період шлюбу позивачка з відповідачем ОСОБА_2 придбали рухоме майно, а саме, автомобіль Маzdа 626, 1993 року випуску, об`єм двигуна 1998 см.куб., номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який був зареєстрований на відповідача згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 від 09.10.2018 року. Автомобіль придбаний у період шлюбу тому він є спільним сумісним майном позивачки та відповідача.

Після припинення сімейно-шлюбних відносин відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, користується автомобілем, позивачка намагалася з ним вирішити питання поділу автомобіля, просила відповідача сплатити їй грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля, але відповідач вимоги позивачки ігнорує, тому вона звернулась до суду з даною позовною заявою.

Для визначення ринкової вартості спірного автомобіля позивачка знайшла на сайті AUTO RIA пропозиції з продажу аналогічних автомобілів Mazda 626 з об?ємом двигуна 1,8 літрів, 1993-1994 року випуску, ціна яких коливається від 58 338 66 672 грн. та оцінила спірний автомобіль у 63 000 грн.

Відповідач клопотання про призначення транспортної-товарознавчої експертизи не заявляв, не заперечував щодо визначеної позивачкою вартості спірного транспортного засобу.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

За приписами ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно із вимогами ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1ст.70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2ст. 372 ЦК України.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

У пунктах 1-3 частини першої статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим.

Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України,кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав від інших співвласників грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості його частки, припиняється з дня її отримання.

Результати аналізу зазначеної правової норми дають підстави для висновку, що у випадку надання співвласником згоди на припинення його права на частку у спільній частковій власності з одержанням від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, ризик невиплати такої грошової компенсації несе саме співвласник, який заявив вимогу про припинення його права на частку у майні.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, у свою чергу, не завжди згоден її виплачувати. При цьому залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того з подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею в подальшому. Одночасно інший з подружжя позбавляється як можливості користуватися спірною річчю, хоча вона перебуває у спільній власності, так і грошової компенсації, яку інша сторона добровільно на депозитний рахунок не внесла.

Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд робить висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач.

Аналогічні висновки висловлені, зокрема у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі N 210/4854/15-ц (провадження N 61-30421св18) та від 03 червня 2020 року у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18).

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положенняст.ст.21,24,41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 358 та 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов`язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Оскільки спірний автомобіль знаходиться у користування відповідача, з нього підлягає стягненню грошова компенсація у розмірі 31 500 грн. за частку позивача у транспортному засобі.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному сумісному майні задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 31500,00 грн. (тридцять одна тисяча п`ятсот гривень) за 1/2 частину вартості придбаного в період шлюбу автомобіля Маzdа 626, 1993 року випуску, об`єм двигуна 1998, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , залишивши даний автомобіль в особистій власності відповідача.

Повернути позивачці ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Корюківським РВ УМВС у Чернігівській області 14.07.2011, з державного бюджету судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп., сплаченого при поданні позову згідно чеку переказу коштів від 25.02.2025 року, платіж №.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя Ю.С.Кутовий

Повне рішення винесене 19.08.2025