1Справа № 335/5107/25 2/335/2461/2025
12 серпня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
29.05.2025 ОСОБА_3 через свого представника адвоката Щасливу М.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21 травня 2022 року між нею, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який зареєстрований Олександрівським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро), актовий запис №896.
У сторін є трое дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В своєму позові позивач вказує, що протягом останнього часу сторони не проживають разом, не відчувають себе однією сім`єю, не можуть виконувати сімейні обов`язки, їх родина фактично розпалась.
Спільні діти проживають с позивачкою, спору про місце проживання дітей у сторін немає.
Позивач вважає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони давно проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично не існує. Позивач та відповідач втратили почуття любові і поваги один до одного. Подальше життя і примирення сторін на думку позивача є неможливим і вони не бажають цього.
Оскільки позивач та відповідач не бажають продовжувати спільне подружнє життя позивач звертається до суду з позовом про розірванню шлюбу між нею та її чоловіком. На разі їхній шлюб є формальним, оскільки особисті відносини між сторонами взагалі відсутні протягом довгого часу.
Позивач вважає, що надання строку для примирення не виправить стан шлюбних відносин сторін. Кожна зі сторін вже давно живе своїм особистим життям.
Враховуючи викладене, позивач просить шлюб, зареєстрований 21 травня 2022 року Олександрівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро), актовий запис № 896 між нею ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірвати. Після розірвання шлюбу позивач просить залишили шлюбне прізвище « ОСОБА_9 ».
Ухвалою суду від 30.05.2025 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи у судове засідання двічі не з`явилась, в позовній заяві просила у разі її неявки в судове засідання справу розглядати без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання на розгляд справи двічі не з`явився, про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», причини неявки до суду не повідомив, жодних клопотань та заперечень суду не надав.
Частиною 4 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неявкою відповідача, неподанням нею відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21 травня 2022 року між, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено шлюб, який зареєстрований Олександрівським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро), актовий запис №896.
Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей.
Протягом останнього часу сторони не проживають разом, не відчувають себе однією сім`єю, не можуть виконувати сімейні обов`язки, їх родина фактично розпалась.
Спільні діти проживають с позивачкою, спору про місце проживання дітей у сторін немає.
Оскільки позивач та відповідач не бажають продовжувати спільне подружнє життя позивач звертається до суду з позовом про розірванню шлюбу між нею та її чоловіком. На разі їхній шлюб є формальним, оскільки особисті відносини між сторонами взагалі відсутні протягом довгого часу.
Позивач вважає, що надання строку для примирення не виправить стан шлюбних відносин сторін. Кожна зі сторін живе своїм особистим життям.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997). Так, відповідно до ст. 12 зазначеної Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст. 5 Протоколу № 7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких вона наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони давно проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сім`я фактично не існує,у зв`язку з чим позивач наполягає на його розірванні.
Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах СК України.
Таким чином, приймаючи до уваги ті обставини, які зазначені в позовній заяві, що позивач наполягає на задоволенні позову про розірвання шлюбу, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має, суд приходить до висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.
Позивач не просила суд стягнути з відповідача судові витрати, а тому зазначене питання судом не вирішувалося.
Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно з частини 3 статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 274, 280-282, 289 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 21 травня 2022 року Олександрівським відділом ДРАЦС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Дніпро), актовий запис № 896 між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 розірвати.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_10 прізвище « ОСОБА_9 ».
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою Відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днiв з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силi за результати апеляційного розгляду справи.
Суддя В.О. Макаров